302 HENRIK HESSELMAN. 3338 
genom yxan och slåttern, kreatursbetet torde vara de förnämsta faktorer, 
som påverka lövängens fysionomi och floristiska sammansättning. Härtill 
kommer då den växling, som förorsakas av klimatets olikhet i skilda delar 
av landet. Här kan ej vara platsen att ge någon mera uttömmande 
skildring av lövängarnas växlande sammansättning, i stället meddelas 
endast några exempel på lövängar av olika karaktär. Bland de analy- 
serade bestånden finnas exempel såväl på mera slutna lundliknande löv- 
ängar som på mera öppna, torra och örtbacksartade. Även de mera 
nordliga och subalpina typerna äro representerade (jmf. även fig. 6— 10). 
Ur Skogsförsöksanstaltens saml. Foto av T. Lagerberg. 
Fig. 9. Löväng av nordisk karaktär. Angermanland, Tåsjö s:n. Tåsjöberget SSG 1915. 
Detaljbeskrivning s. 439. 
Laubwiese. Nordischer Typus. Detaillierte Beschreibung S. 439. 
Humusskiktet i lövängarnas mark är i regel utpräglat mullartad, i de 
mera slutna bestånden ofta mera än i de mer öppna. 
Lövängsväxterna visa sig vanligen nitratfria. Detta gäller även sådana 
arter, som i andra växtsamhällen ofta visa en stark nitratreaktion, löv- 
ängsexemplaren kunna trots noggrann analys visa sig vara nitratfria. 
Ett undantag gör dock i de flesta fall hallon (/Xubus zdens), som då den 
förekommer i lövängsbuskagen eller i deras kanter är starkt nitrathaltig. 
Vilken betydande skillnad, som kan finnas mellan de mera slutna ädla 
lövträdsbestånden på fuktigare och de mera torftiga hassellundarna å 
torrare mark framgår med all önskvärd tydlighet av undersökningarna 
