368 HENRIK HESSELMAN. (344) 
undersökningar från skilda delar av landet, Skåne Hälsingland, Jämtland 
och Ångermanland. De undersökta lunddälderna visa en rätt stor väx- 
ling med hänsyn till sin floristiska sammansättning, däldens topografi 
etc., men många gemensamma karaktärsdrag äro omisskännliga. Till 
dessa gemensamma karaktärsdrag hör även gräsens och örter- 
nas betydande nitrathalt, som i regel är störst hos sådana 
individer, som växa närmast invid det rinnande vattnet. Vissa 
för lunddälderna utmärkande arter synas höra till vår floras mer utpräglade 
salpeterväxter, t. ex. gullpudran (Chrysosplenium alternifolium), andra arter, 
som 1 andra växtsamhällen vanligen äro nitratfria, äro i lunddälden starkt 
nitrathaltiga, t. ex. Ranunculus repens, R. acris och KR. ficaria, Prunella 
vulgaris, Actea spicata, Fragaria vesca m. fl. Även träd kunna i lund- 
dälden ge nitratreaktion t. ex. almen (Ulmus montana) och asken (Fraxinus 
exelsior). 
Alla observationer ge vid handen att det rörliga, syrerika vattnet in- 
fluerar på växternas nitrathalt. Härom vittnar ju redan den iakttagelsen, 
att nitrathalten vanligen är störst hos de individ, som växa närmast invid 
bäcken, men i regel mindre hos dem, som växa ett stycke därifrån. För 
rinnande eller mera rörligt vatten karaktäristiska arter äro även, när de 
ej förekomma i lunddälder, ofta starkt nitrathaltiga, t. ex. Cardamine 
amara, Mentha-arter, Sum angustifolium, Veronica beccabunga m. H. 
Förut nämndes att Clrysosplentum alternifolium 1 regel är nitrathaltig, 
detsamma synes också gälla dess nära släkting Chr. oppositifolium, som 
jag i somras (juli 1916) kunde undersöka på ön Anuglen i Bergens skär- 
gard. Frodiga, i tidigt fruktstadium befintliga individ nära ett källdrag 
voro starkt nitrathaltiga, mindre frodiga, längre från det rinnande vattnet 
växande individ nitratfria. 
Även i själva skogsmarken märkes ofta det rörliga vattnets betydelse 
härutinnan. Där den mera torra barrskogsmarken avbrytes av ett helt 
inskränkt, fuktigare parti med rörligt vatten märkes ofta också ett starkt 
avbrott i vegetationen, ormbunkar ss. Polystichum spinulosum, Geum 
7rivale och ej sällan hallon uppträda på dylika platser och bilda ett av- 
brott i barrskogens triviala marktäcke. Hos hallon och Geum är ofta 
nitrathalten betydande, medan man varken hos växterna, ej heller i mar- 
ken i det lilla källsågets omgivning kan finna salpeter. Jag skall seder- 
mera visa, hurusom även i fjällens allra översta regioner det rinnande 
kalla vattnet har samma betydelse för växternas nitrathalt och återkom- 
mer därför längre fram till en diskussion om, hur det rörliga vattnet 
kan ha en sådan inverkan på vegetationen. 
Humustäcket i lunddälderna har mullkaraktär, humusen är emellertid 
ej så blandad med mineraljorden som i verkliga mulltyper. Jorden har 
