388 HENRIK HESSELMAN. (364) 
sipprande vatten. Växternas nitrathalt var där betydande. Flera av de 
mest karaktäristiska arterna gåvo en synnerligen kraftig reaktion med 
difenylamin, t. ex. Angelica archangelica, Geum rivale, Melandrium 
silvestre, Alchemalla alpestris, Arabis alpina, Rhodiola rosea, Saxifraga 
cernua, S. nivalis v. tenuis, Viola biflora. Ingen reaktion gav däremot 
Oxpria digyna. Nära denna typ komma ett slags ängar med mera låg- 
vuxna arter, karaktäriserade framför allt av A/lchemila-former, främst 
Alchemilla alpestris (se fig. 22). Dessa ängar anträffas förnämligast i 
Foto av G. Samuelsson. 
Fig. 22. Högalpin äng med Alchemilla alpestris, Norge. Hardanger. Finsehögen, c:a 
A 6/ 
1300 m. /8 1915. 
Hochalpine Wiese. 
långa, mer eller mindre rännformiga, i marken nedsänkta små fördjup- 
ningar, som slingra sig ned för sluttningen, och som i synnerhet under 
snösmältningen torde tjänstgöra som ett slags dränerings- och avlopps- 
kanaler. I dylika ängar visade Alchemilla alpestris, Viola biflora, V. 
palustris och Saxifraga cernua en kraftig eller tydlig nitratreaktion. 
Dessa mera fläckvis uppträdande ängssamhällen äro omgivna av hedar 
eller mera torra ängar, där att döma av min erfarenhet från låglandet 
ingen eller endast en svag salpeterbildning äger rum. Tiden tillät tyvärr 
ej några mer ingående studier häröver. 
