(365) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 389 
Nedanför de smältande, långt fram på sommaren kvarliggande snö- 
drivorna finner man i högfjällen en serie karaktäristiska växtsamhällen, 
som ha det rinnande kalla vattnet att tacka för sin särprägel. Det 
utmärkande för dem är, att marken täckes av en tät och tämligen yppigt 
utvecklad mossmatta, i vilka några för dylika platser karaktäristiska 
gräs och örter ha sitt rotfäste. Enligt SAMUELSSON, som urskiljer ett 
par typer, bildas mossmattorna huvudsakligen av Grimmia-, Philonotis-, 
och Pohlia-arter, även Amöblystegia förekomma. Mossmattorna äro alldeles 
Foto G. Samuelsson. 
Fig. 23. Källdrag med mossmatta av Pohlia albicans med ÅArabis alpina v. glabrata. 
Norge. MHardangen. Lilla Finsenut c:a 1,400 m. 19/. 1915. 
Quellenabfluss mit Pohlia albicans und Arabis alpina v. glabrata. 
genomdränkta av det ofta friskt framspolande käll- eller smältvattnet, hvars 
temperatur föga torde överskrida o” (jfr även fig. 23 o. 24). Följande, för 
dylika platser karaktäristiska växter undersöktes, nämligen Årabis alpina 
v. glabrata, Catabrosa algida, Carex rigida, Poa alpina, Phleum alpinum, 
Cerastum trigynum, Saxifraga stellaris, S. rivularis och Sagina intermedia. 
Samtliga dessa arter, med undantag av den sistnämnda, visade 
sig innehålla mycket salpeter. 
Undersökningarna å högfjällen vid Finse ha sålunda tydligt och klart 
givit vid handen, att även i utpräglat högalpina områden det 
rinnande, rörliga vattnet medför hos växterna en högst bety- 
