395 HENRIK HESSELMAN. 374 
ningom multna, spridande den från havsstränderna välbekanta tängluk- 
ten. På tångvallarna finns ofta en mycket karaktäristisk vegetation, 
bestående av ofta tjockbladiga örter (1. ex. Åtriplex-arter) i frodigt ut- 
vecklade exemplar. Här återfinnas en hel del växter, som uppträda som 
ogräs i åkrar och trädgårdar, medan andra mera uteslutande äro bundna 
vid havsstränderna. Vid tångens förmultning synes salpetersyra vara en 
tämligen regelbundet förekommande oxidationsprodukt. Yngre plantor 
av många för havsstränderna karaktäristiska arter såsom Åtriplex patula, 
ÅA. hastata, Sonchus arvensis, v. maritima, Halianthus peploides, Stel- 
laria media ha visat sig innehålla betydande mängder salpeter, medan 
äldre individ varit nitratfria (jmfr 488). I skärgårdens mera skyddade 
vikar uppträda på de smala och ofta rätt tunna tångbäddarna växter, 
som ej äro särskilt karaktäristiska för havsstränderna, utan även kunna 
förekomma 1i ängar eller lundar. De äro på dylika tångbäddar ofta starkt 
nitrathaltiga, vilket de mera sällan äro, när de uppträda på sina mera 
normala växtplatser t. ex. Ranunculus auricomus, R. acris (se sid. 489). 
Flera typiska havsstrandsväxter t. ex. Glaux maritima, Erythrea litto- 
ralis och Valerianella olitoria synas dock i regel vara nitratfria, även när 
de växa invid ruttnande tång. 
Många av våra mest karaktäristiska ogräs härstamma sannolikt från 
havsstränderna t. ex. Cirstwm arvense, Sonchus arvensis, Matricaria 
tnodora, Galeopsis tetrahit m. fl. GUNNAR ANDERSSON (1896, sid. 95—96) 
har framhållit några drag i deras byggnad, som varit dessa och andra ogräs- 
växter till fördel, då de från havsstranden vandrat in till åkrarna. Denna 
invandring har säkerligen i ej ringa grad gynnats även därav, att de på 
akrarna kunnat tillfredsställa sitt kvävebehov på samma sätt som på 
havsstränderna, nämligen genom salpeter. Dessa undersökningar visa 
sålunda, att vid tångens förmultning å havsstränderna salpetern 
är en allmänt förekommande produkt, som de där förekom 
mande växterna kunna anhopa i sina vävnader. 
Växtsamhällen å kulturiord. 
(Detaljundersökningar, se Skogsförsöksanst. Medd. 1917, s. 489.) 
Såsom titeln anger, ligger studiet av rena kultursamhällen t. ex. åkrar, 
trädgårdsland och dylika växtplatser utanför ramen för denna avhand- 
ling. Jag har dock vid olika tillfällen gjort iakttagelser såväl över bak- 
teriefloran i åker- och trädgårdsjord som över de odlade växternas och 
ogräsväxternas salpeterhalt. Även jordens kvantitativa salpeterbildande 
förmåga har i ett par fall undersökts. Då den odlade jordens nitrifika- 
tion är vida bättre studerad än de naturliga jordmånernas, har på detta sätt 
vunnits några jämförelsepunkter med ett förut känt och noga studeratmaterial. 
