(397) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER, 421 
eller osynliga avlopp. Markbildningen försiggår sålunda i ett 
humitt klimat under en mer eller mindre utpräglad urlaknings- 
process av de översta markskikten. 
I det arida klimatet åter råder ett motsatt förhållande. Avdunst- 
ningen är där lika stor eller, om marken mottar vatten även från om- 
givningen, större än nederbörden. Även om nederbörden tidvis är större 
än avdunstningen, så att en nedtransport av salter kan äga rum med 
det i marken nedsjunkande vattnet, så överväger dock under andra tider 
avdunstningen. Den fuktighet, som vid rikligare nederbörd trängt neri 
marken, stiger åter uppåt vid torrare väderlek, förande de lösta salterna 
upp mot ytan, där, om klimatet är utpräglat aritt, en stark anhopning av 
salter "kan agarrum: I ett utpräglat aritt klimat sker markbild- 
ningen under anhopandet i ytan av vittringsprodukterna. 
Vårt land har ett utpräglat humitt klimat, markbildningen 
försiggår under bortförandet av lösliga vittringsprodukter. 
Men i olika delar av landet försiggår denna process på grund av kli- 
matets olikheter med olika intensitet och på ett olika sätt, varjämte 
sådana faktorer som markens topografi, dess halt av lösliga kalksalter 
samt även vegetationens beskaffenhet utöva ett viktigt inflytande. I det 
följande skola vi söka diskutera dessa faktorer, framför allt med hänsyn 
till den roll de spela för kvävets omsättning till salpeter. 
För denna diskussion kan det vara lämpligt att börja med förhållan- 
dena i sydligaste Sverige. De naturliga, dominerande skogsformationerna 
inom Sveriges bokregion äro bokskogen, ekskogen och blandskogen av 
ädla lövträd. Marken inom dessa skogssamhällen hör närmast till brun- 
jordarnas klass, d. v. s. den för de lövfällande skogarna i mellersta 
Europa karaktäristiska marktypen. Brunjordarna bildas under inverkan 
av ett humitt, men mera tempererat klimat och vid mera mättlig ut- 
tvättning. De lösliga salterna, däribland även sulfater och karbonater, 
bortföras ur de översta jordlagren, lerjord, järnoxid och fosforsyra där- 
emot endast i mera inskränkt grad. Jorden färgas gul till mörkbrun av 
järnoxidhydrat, men färgen påverkas i högsta grad av de inblandade 
humusämnena, så att marken i ytan får en smutsgrå, oren färg. Humusen 
har en mera lucker, i regel mullartad struktur och är vanligen mer eller 
mindre intimt blandad med mineraljorden. 
Huvudparten av Sveriges skogsmarker hör emellertid till en annan typ, 
som med ett från de ryska jordmånsforskarna hämtat namn lämpligen kan 
kallas podsoltypen. Det för podsoltypen utmärkande är att det översta 
markskiktet av mineraljorden är mycket starkt uttvättat, så att det er- 
hållit en vit färg, bildande blekjordskiktet eller blekjorden. Blekjord- 
skiktet har uppkommit genom uttvättning icke blott av de mer lösliga 
