(407) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 431 
betäckning. Markprofilen kan i detta fall få ett väsentligt annat utseende 
än på de podsolerade markerna, det uppstår en marktyp, påminnande om 
sydligare nejders brunjordar. Det i humustäcket organiskt bundna kvävet 
omsättes i större eller mindre omfattning i salpeter. Liksom man inom 
växtgeografien brukar tala om edafiskt betingade växtsamhällen, skulle 
man här kunna tala om edafiskt betingade marktyper; topografien, stundom 
i förening med markens kalkhalt, ha där framkallat en marktyp, som 
annars ej skulle bildas under rådande klimatiska förhållanden. Betingade 
dels av topografien, dels ock av klimatet, intaga torvmarkerna stora 
arealer. I kalkhaltiga trakter visa de vanligen stark påverkan av den 
anstående berggrunden, men även i de kalkfattiga områdena variera de 
i avseende på vegetationen allt efter mineraltillförselns rikedom. Där 
marken är starkt sluttande och där torven överspolas av mycket vatten, 
helst något kalkhaltigt, ingå i kärrets vegetation talrika och frodigt ut- 
vecklade gräs och örter (se t. ex. sid. 478). Troligt är, att även i dylika 
marker torvens kväve omsättes till salpeter, ehuru salpeter ej kunnat 
påvisas i växterna. Utpräglade nitratväxter förekomma emellertid på 
dylika platser, t. ex. Geum rivale, och undersökningar angående nitrifika- 
tionsbakteriers förekomst ha givit positiva resultat. Vid torrläggning 
kan nitratbildningen i dylika marker bli så riklig, att en kraftig nitrat- 
anhopning äger rum, t. ex. hos Geum rivale. 
GUNNAR ANDERSSON och SELIM BIRGER (1912, sid. 25) hävda i sitt 
intressanta och för kännedomen om Norrlands vegetation viktiga arbete 
den åsikten, att Norrlands skogsområde har ett torrt och kallt klimat, 
och att av denna anledning de härskande växtformationerna hava vad 
man kallar en xerofytisk prägel, d. v. s. de skulle vara tillpassade för 
att leva på torr mark eller i ett torrt klimat. Denna uppfattning synes 
mig ingalunda träffa de väsentliga och för växtvärlden viktigaste momenten 
i Norrlands klimat. Det avgörande är enligt min mening att Norrland har 
ett klimat, som i hög grad befordrar markens podsolering, urlakningen 
av de översta markskikten och uppkomsten av sura humusformer. Här- 
vid har den låga medeltemperaturen sin mycket stora betydelse genom 
att motverka förmultningen. Från denna synpunkt kan man utan någon 
motsägelse förklara, varför barrskogarna med ris i markvegetationen för- 
härskar över så gott som samtliga marker, medan samtidigt växtforma- 
tioner, bundna vid starkt vattenöverskott i marken, såsom de försum- 
pade skogsmarkerna, intaga vidsträckta arealer. Den xerofytiska prä- 
gel, som i viss mån utmärker barrskogarnas bottentäcke, står i när- 
maste anslutning till markens beskaffenhet och som jag förut sökt göra 
troligt, till sättet för kvävets omsättning. Samma vegetationstyp åter- 
kommer överallt, där de markbildande faktorerna, temperaturen och för- 
