HENRIK HESSETMAN. (410) 
+ 
(FE 
äro förhållandena å krpk. Vallasen å Hallandsås, där kärrformationerna 
uppträda både som laggar och avloppsbäcken för de ganska vidsträckta 
mossarna. Man skulle även kunna se den nitrifikation, som genom torr- 
läggning framkallas i en mosse, under samma synvinkel. Torven i de 
marker, där en nitrifikation äger rum, har ofta mullstruktur. Denna 
struktur talar för en elektrolytpåverkan. 
I en följande uppsats, som kommer att behandla våra skogsföryngrings- 
atgärders inverkan på omsättningen av markens kväveförråd, blir det 
tillfälle att ytterligare belysa den synpunkt, som jag nu utvecklat i av- 
seende på villkoren för en nitrifikation. Genom direkta experiment bör 
vidare utrönas, vilka ämnen och vilka förändringar i humustäcket, som 
särskilt spela en roll för nitrifikationen. Ehuru det förut ofta framhållits, 
att nitrifikationen tydligen kan äga rum 1 en jord, som reagerar surt, så 
kan nog den avtrubbning av de fria syrorna, som en blandning av humus- 
täcket med mineraljorden eller tillförseln av mineralhaltigt vatten gärna 
medför, icke vara utan sin stora betydelse. Vissa undersökningar ha 
ädagalagt (SÖHNGEN 1913), att kolloida ämnen ha förmågan att starkt 
påskynda eller befordra åtskilliga mikrobiologiska processer i marken. 
/ad nu särskilt salpeterbildningen beträffar har den visat sig kunna kraf- 
tigt befordras av fasta, d. v. s. utflockade kolloider, som äro omgivna 
eller genomdränkta med en nitrificerbar lösning. Möjligt är därför, att 
markens kolloidala tillstånd, vilket som förut framhållits, starkt påverkas 
av elektrolyttillgången i marken, har ett direkt inflytande på nitrifika- 
tionsprocessen. Men även direkt kunna salterna ha sin betydelse för 
bakterierna. Särskilt ha ingående undersökningar av den bekante danske 
jordbakteriologen CHRISTENSEN (1915) ådagalagt, att förekomsten av vissa 
oorganiska salter utgör en nödvändig betingelse för många bakteriers 
verksamhet i marken. En på dessa frågor direkt inriktad experimentell 
undersökning vore emellertid nödvändig för att närmare belysa och klar- 
lägga den roll, som elektrolyttillförseln spelar för nitrifikationen. 
Kasta vi nu en blick tillbaka på vad som här sagts angående de mark- 
bildande faktorernas inflytande på humuskvävets nitrifikation, torde det 
lämpligen kunna sammanfattas på följande sätt. 
Vart land har i det stora hela ett utpräglat podsolklimat, som beford- 
rar uppkomsten av sura, icke nitrificerande humusformer. I barrskogarna 
förstärkes klimatets inverkan på markbildningen ytterligare genom den 
minskade avdunstningen från den översta markytan, växtaffallets beskat- 
fenhet och det ytligt liggande, enbart av det atmosfäriska vattnet levande 
mosstäcket. I barrskogarna förhärska därför sura, på marken ytligt 
liggande, icke nitrificerande humusformer. I sydligaste Sverige är klimatet 
mindre utpräglat med hänsyn till markens podsolering, i lövskogarna av 
