(411) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 435 
ädla lövträd bildas brunjordar, framförallt på kalkrik mark. I brunjor- 
darna utbildas ett mullartat, nitrificerande humustäcke. Kalken har över 
hela landet en benägenhet att framkalla en dylik marktyp, men dess roll 
härvidlag motverkas till en viss grad av klimatet, som ju längre mot 
norr man kommer, allt mer befordrar dess uttvättning. På plana kalk- 
marker i Jämtland finner man därför samma skogstyper och samma mark- 
betäckning som i de mera kalkfattiga områdena av Norrland. Kalkens 
roll för vegetationen visar sig dock överallt på de platser, dit den vandrar, 
och den framkallar därför i sluttningar en annan marktyp, ofta en ren 
brunjordstyp med en helt avvikande vegetation. På dessa sluttningar 
finner man nitrificerande humusformer, medan sådana saknas på de plana 
markerna. 
En liknande inverkan som kalken ha andra elektrolyter på humus- 
kvävets nitrifikation. På sluttningar, som erhålla ett mera rikt tillflöde 
av elektrolythaltigt vatten, bildas nitrificerande humusformer. Ett sär- 
skilt exempel på det elektrolythaltiga vattnets inverkan på kvävets nitri- 
fikation ha vwvi i lunddälderna, där marken och framförallt humustäcket 
omspolas av friskt, syrehaltigt, elektolytförande vatten. Under stark till- 
försel av elektrolyter, framförallt kalksalter, kan även i den sura kärr- 
jorden en nitrifikation äga rum. Växttäcket utgöres då av gräs och örter. 
En annan faktor, som till en viss grad motverkar markens podsolering 
och uppkomsten av sura råhumusformer, är en lövträdsvegetation. Den 
mera rika och frodiga ört- och gräsmattan gynnar de övre markskiktens 
avdunstning och understödjer en elektrolytvandring, om ock svag, mot 
markytan. DLöv- och det övriga växtavfallet befordra ett rikt maskliv i 
jorden, som sörjer för humusämnenas omblandning med mineraljorden, 
varigenom nitrificerbara humusformer bildas. Dessa lövskogsformationer, 
liksom också de örtrika björkängarna, gynnas i sitt uppträdande av en 
kalkhaltig eller i övrigt näringsrik jordmån, alltså av en sådan, som på 
grund av sin kemiska eller fysikaliska beskaffenhet är mindre benägen 
för podsoleringen. De gynnas ock i sitt uppträdande av ett milt, fram- 
förallt frostfritt lokalklimat. 
Kar. XI. Några karaktärer hos salpeterbildande och icke sal- 
peterbildande jord. 
Den föregående framställningen har visat, hurusom uppkomsten av 
salpeterbildande och icke salpeterbildande jordmåner på det närmaste 
sammanhänger med hela markbildningsprocessen i vårt land. Där humus- 
bildningen försiggår under inverkan av elektrolyter, uppstå nitrificerande 
humusformer, där humusen bildas under förhållanden, som kraftigt be- 
