fe GUNNAR SCHOTTE (554) 
Denna STRÖMS felaktiga uppgift går sedan igen i en del smärre skogs- 
broschyrer ända in på 1800-talet, såsom t. ex. hos WERNER (255), HJORT 
($4) m. fl. STRÖM säger, att lärkträdet förtjänar att inplanteras i Sverige, 
då det tål vart klimat tämligen väl, »ehuru det vid tidiga höst- och sena 
varfroster någon gång i spädare åldern kan förlora en topp, men det 
repar sig snart igen och växer icke allenast med en Granen och Tallen 
öfverträffande snabbhet de första 350 åren, utan trifves i solbackar der 
Granen svårligen kan uppdragas». »Ju fetare jordmånen är, desto hasti- 
gare blir växten, men äfven i den magra sanden kan det öfverträffa 
Tallen i växtförmåga, åtminstone i början af sin ålder. Lös mylla på 
lätt lerbotten är dess bästa jordmån». 
I Skogs- och Jagt-Arkiv för Sverige (277) lämnar I. AD. STRÖM år 1832 
en skildring över tillkomsten av de äldsta lärkarna i vårt land vid Nol- 
haga och Koberg i Västergötland. 
Direktör JOHAN ALSTRÖMER, yngste son till JONAS ALSTRÖMER, lät 
införskriva en skeppslast med plantor av diverse främmande trädslag, 
som han sett under sina utrikes resor. Dessa träd voro närmast avsedda 
för den under anläggning varande parken vid Nolhaga. Strax efter sedan 
plantorna blivit nedsatta i trädskolorna därstädes, dog emellertid JOHAN 
ALSTRÖMER, varigenom planteringsanläggningarna avstannade. En del av 
trädplantorna vid Nolhaga överläts därför på den avlidnes släkting, baron 
NILS SILFVERSCHIÖLD a Koberg, »att dermed täcka de der dåvarande 
kala backarna». Bland dessa trädplantor fördes till Koberg över 800 
lärkar, som utplanterades omkring år 1789. STRÖM uppger år 1832 om 
dessa då närmare 50 år gamla träd, att de till större delen utgöras av 
»sågblocks och timmers storlek». STRÖM utbrister också: »Hvilka svenska, 
eller utländska trädslag af lika brukbarhet i hushållningen, införde och 
planterade i Sverige, kan lofva en sådan snar brukbarhet? Skulle icke 
detta trädslag förtjäna att allmännare kringspridas?» 
På grund av sina iakttagelser över detta bestånd rekommenderar 
STRÖM livligt lärkens införande i vårt land, och han har från då blivit 
en entusiastisk förespråkare för lärken, en uppfattning som går igen i 
alla hans följande skrifter (275, 276 och 2717). 
Senare sattes rätt mycket lärk å Djurgården av STRÖMS elever vid 
Skogsinstitutet. Härom meddelas enl. SAMZELIUS (773) i Skogsinstitu- 
tets äldsta bevarade matrikel för tiden 1827—1863 följande: »och de 
icke obetydliga sådder och planteringar, som desse förste åren verk- 
ställdes av Eleverne på Djurgarden, vittna om skicklighet och nog- 
grannhet. Såsom exempel må anföras, Tall och Lärkträdesplante- 
ringen vid Kanalen, alléerne från Lacthusporten till Manilla, Ekeplante- 
ringen i Starrbäcks Ekbacke, Lärkplanteringarne, med flere trädslag i 
