480 GUNNAR SCHOJTE. 562) 
Ungefär fran mitten av 1800-talet blir den svenska skogslitteraturen 
starkt påverkad från Tyskland och givetvis då också beträffande lärken. 
I första hand är att nämna som exempel härpå C. L. OBBARIUS' stora 
lärobok i Skogs-Vetenskapen av år 1845 (750). ÖBBARIUS grundade ett 
särskilt skogsinstitut 1839 vid Bysala nära Ferna bruk. År 1844 flyt- 
tades detta till Västsura nära Ramnäs bruk och 1833 till Nora. Det 
är mycket sannolikt, att ÖBBARIUS, verksamhet bidragit till lärken sspri- 
dande på bruken i Bergslagen. I läroboken av år 1845 uttalar han sig 
emellertid mycket försiktigt 1 lärkfrågan. Han framhåller där, att det ej 
är hans mening att förorda uppdragandet av hela skogar av lärk och 
inte ens i mindre skala. Han finner det lämpligast att uppdraga den i 
blandning med andra träd, tall och gran. »Ty fastän det är bekant, att 
lärkträdet växer fortare än de båda nyssnämnda trädslagen (tall och 
gran) och lämnar ett vida bättre virke än tallen, samt med säkerhet kan 
förväntas, att det växer i Svenska skogar, så är detta ännu icke tillräck- 
ligt att rekommendera det till odling i stort och till alla öfriga be- 
gagnanden. Så t. ex. är dess beskaffenhet till kol ännu icke tillräckligt 
bekant.» 
I Tidskrift för svenska lantbruket och dess binäringar av J. TH. BERGE- 
LIN skriver J. E. BOHMAN 1856 (42) » Allmänna anmärkningar rörande 
lärkträdet.> BOHMAN, som i mycket hög grad var påverkad av den tyska 
litteraturen och hade en mycket omfattande boksamling av tysk skogs- 
litteratur, omnämner, att en pålitlig fröhandlare var H. G. TRUMPF å 
Blankenberg på Harz. Det är sålunda ej osannolikt, att lärkfrö började 
tagas därifrån. Han upplyser likväl också, att från Visingsö kunde er- 
hållas lärkfrö för 1 riksdaler Banko per skålpund. 
I samma tidskrift finna vi 1858 en översättning av H. BURCKHARDTS 
avhandling om lärken (45), och 1861 en uppsats av den från Danmark 
inflyttade P. G. L. BRUEL. Redan 1853 framhåller ISR. STRÖM (279), 
att »de lärkträdsfrön, som fran Tyskland oss tillföras, oftast äro utklängda 
i för stark värme, och gå därför ej så väl till, som de hvilka här ilan- 
det blifvit utklängda i solen.> Importen av lärkfrö från Tyskland var 
således redan då igång. (47). 
Det var emellertid ej blott till Västergötland och Skåne, som skottsk 
lärk blev införd. Förf. har funnit uppgifter härom också beträffande 
värmländska lärkbestånd. Enligt THEOPHIL ANDERSSON (79) ivrade direk- 
tör G. STEPHENS för inplantering av lärk. På dennes initiativ införskrev 
hushållningss ”lNskapet i Värmlands län år 1832 från Skottland 16,000 st. 
ettåriga lärkplantor. Från dessa plantor härstammar säkerligen den allé, 
som finnes vid Edsgatan i Alsters socken, då denna egendom vid nämnda 
tid ägdes av sällskapets ordförande, landshövdingen J. D. AF WINGÅRD (93). 
