3510 GUNNAR SCHÖTTE. (592) 
Enligt Ströms avhandling om lärkträdet (277) måste dessa träd just vara 
avkomlingar av Kobergslärkarna (se tavla 1). De skulle enligt STRÖM år 
r916 varit 84 år gamla, men bestämdes genom borrning till allenast 80 år. 
Mycket närmare kan man dock ej komma med en åldersbestämning?!, och 
något tvivel synes ej föreligga, att dessa lärkar härstamma från den av STRÖM 
åsyftade kottinsamlingen. 
En tillfällig, något luckig yta om o,:5 gav följande uppskattningsresultat: 
Virkes- Medel- Medel - 
Stamantal Grundyta massa diam. höjd 
St: kym kbm cm m 
Färko 1 alla Kroönskiktö fö gamsctt et 249 39,11 468 44,7 26,1 
Lärk inom första kronskiktet ............ 135 26,36 331 49.9 2755 
Beståndet är underplanterat med silvergran, men i luckor och runt det- 
samma finnas lovande självsådder av lärk. Sedan nu dess härstamning är 
känd, kommer vid tillfälle en del av självsådden att utmärkas och inregi- 
streras för framtida observationer, för att 3:dje generationen av ÅLSTRÖMERS 
historiska lärkar må kunna följas och användas för fröproduktion. 
Som 1 föregående kapitel omnämnts, skulle lärken vid Koberg enl. STRÖM 
(217) planterats 1789. I en vid Koberg förvarad beskrivning över bestån- 
det från febr. 1906 uppgives, att det planterats omkring år 1794 av 
en till Sverige inflyttad jägmästare vid namn WETCHE. Denna uppgift skulle 
av baron NILS AUG. SILFVERSCHIÖLD d. ä. ha lämnats till godsets föregående 
förvaltare AXEL CARLSSON. I samma beskrivning uppgives, att en fälld lärk 
skulle haft 109 årsringar på stubben, d.v.s. 1916 på våren varit 116 år. Läg- 
ges härtill fem år för stubben erhålles åldern 121. Beståndet skulle då varit 
fött år 1795. År 1794 borde dock plantorna åtminstone varit 2-åriga. I varje 
fall stämmer uppgiften 1794 bättre än 1789. Denna lilla kalkyl är f. ö. åter 
ett exempel på, huru vanskligt det är att fullt exakt bestämma trädens ålder. 
Å kronoparken Stora Svältan finnes ett större, 5o0-årigt lärkbestånd, upp- 
kommet genom radplantering av lärk och tall. ”Tallraderna av tyskt frö ha 
borttagits, vadan numera lärkarna stå i ett förband av 38 meter mellan ra- 
derna och 4—56 meter mellan träden. I raderna ha träden redan hunnit 
sidotrycka samman (se kartan fig. 59), mellan raderna börja åter grenspet- 
sarna att nå varandra; vanligen äro de dock ännu på 1—2 meters avstånd 
från varandra. Trädens kronor äro synnerligen väl utbildade med ett kron- 
förhållande av o,so. Vid uppskattningen våren 1916 hade beståndet 356 
stammar per hektar med en grundyta av 27,5 kvm, en stammassa med bark 
av 283 kbm, en medeldiameter av 31,3 cm och en medelhöjd av 23,2 m. 
Vid den gallring, som återgives å kartan (fig. 59), uttogos 110 stammar om 
75 kbm eller 26,5 2 av virkesmassan. Barkprocenten beräknades till 19,7. 
Av beståndets samtliga träd äro endast 2,8 2 verkliga c-träd och endast 6,2 
2 ha fått beteckningen (c). Den ringa barktjockleken och beståndets rak- 
stammighet tyda på, att det tillhör den skotska rasen (se följande kapitel). 
Beståndet har å närbelägen ljungmark givit upphov till ganska mycken själv- 
sådd lärk upp till en ålder av cirka 25 år. Lärkkräfta observerades på 
grenar samt å en stam. 
1 Jmfr. bl. a. A. OÖPPERMANN: En granebevoksning paa god, midtjydsk Hedebund. Det 
forst. Forsegsvesen i Danmark 1913. 
