524 GUNNAR SCHOTTE. (606) 
stam än tyrolerlärken. Något äldre plantor eller träd med känd schle- 
sisk proveniens ha vi däremot knappast i värt land. Enligt vad RAFN 
omnämnt, finnes också stor risk för att från fröhandlare i Schlesien in- 
förskrivet frö likval är från Tyrolen och endast gjort en kort visit i Schle- 
sien för att stiga i värde. 
Synbarligen har i Schlesien utbildat sig en lärkras med avsevärt olika 
egenskaper, än vad i allmänhet utmärker lärken i alperna. 
Att den s. k. skotska lärken också är en särskild ras, som med sina 
egenskaper står nära den schlesiska, skall närmare visas här nedan. Re- 
dan ELIS NILSON har förut (744) framhållit den skotska lärkens spe- 
ciella egenskaper och kallat den v. scotica, vilket namn även upptagits 
av A. BARTH. NILSON anför som särskilda karaktärer för denna lärk- 
ras i jämförelse med den tyroliska något kortare och mörkare barr samt 
något mindre kottar. I Skottland utvecklar den dessutom sina barr se- 
nare på varen och fäller dem tidigare om hösten än tyrolerlärken. Häri- 
genom blir den mindre utsatt för böst- och vårfroster än denna. Som 
redan i kap. III B. omtalats, härstammar den skotska lärkrasen från 
några fa träd eller möjligen några få lyckade försöksbeständ. Generation 
efter generation, menar NILSON (744), har sedan utformat sig en särskild 
för det skotska klimatet sannolikt anpassad ras. 
Denna ras synes emellertid ej vara tillräckligt studerad i Skottland. 
Om dess rent skogliga egenskaper finnas ytterst få uppgifter, och me- 
ningarna om dess värde skifta avsevärt. För att inhämta skottarnas 
åsikt om skillnaden mellan plantor av skotskt och tyroliskt frö ut- 
sände MICHIE (577) vissa frågor till några fackmän för besvarande, främst 
till plantskolefirmor. På frågan, huruvida bästa plantorna erhållas av in- 
hemskt frö eller av tyrolerfrö, meddelade 10 firmor, att de fått de bästa 
plantorna av inhemskt frö, medan två ansågo frösorterna lika och en 
rekommenderade tyrolerfröet mest. Samtliga 13 firmor voro eniga om, 
att plantor av det utländska fröet voro mest utsatta för vårfroster, då 
de slå ut tidigare än de inhemska, men skillnaden var ej synnerligen stor. 
En annan fråga gällde vilketdera plantslaget, som blev bäst förvedat om 
hösten. Flertalet plantskoleägare ansågo, att de inhemska plantorna 
förvedades tidigast, endast en av dem hade den motsatta erfarenheten. 
En rapportör hade ej funnit någon skillnad på plantorna efter 2—3 års 
förlopp, och en meddelare upplyser, att plantorna från Tyrolen visser- 
ligen tyckas fälla sina barr tidigare än de inhemska plantorna, men att 
dock ingendera lider av höstfrost. En sista fråga gällde växtformen eller 
vilkendera proveniensen som gav upphov till de grenrikaste plantorna. 
Sex meddelare hade funnit detta varit fallet med tyrolerplantorna, varvid 
dock en hade tyckt sig finna mindre skillnad längre söderut i landet, 
