554 GUNNAR SCHOTTE. (636) 
Ett vackert exempel på självsådd lärk finnes också a forstkandidat 
CARL LÖVENSKIOLDS egendom Brandeval Finskog, som är belägen i 
Norge, '/, mil från norska gränsen. Beståndet är förut närmare beskrivet 
åa sid. 565. Medan det ursprungligen är planterat år 1802 på 0,40 har, 
täcker lärkskogen numera 1,2 har genom att självsådd uppkommit. Denna 
består huvudsakligen av en grupp 60-åriga träd och en grupp 30-åriga 
träd samt en hel del yngre plantor. Dessutom finnas små grupper av 
lärk och strödda träd här och där i trakten ända till 2 km från moder, 
beståndet. Som den omgivande granskogen tidigare stått mycket tätt, 
har uppkomsten av självsådd lärk försvårats. Men då under senare år 
avverkningarna i granskogen blivit starkare, komma lärkplantor upp här 
och var på hyggestrakterna enligt välvilligt meddelande från forstkadidat 
LÖVENSKIOLD. 
I huvudsak kommer dock föryngringen av lärken att ske genom sådd 
och plantering. Den fristående lärken blommar vid 15 års ålder, i be- 
stånd inträffar blomningen knappast förr än träden nått 20—23 år. På 
torra och soliga lokaler kan blomningen inträffa ännu tidigare, men då 
erhålles i allmänhet ej några grobara frön. Fröåren inträffa i lärkens 
hemland å något så när gynnsamma lokaler vart 3—4 år, men det kan 
också dröja 7—10 år mellan rikliga fröår. Från vårt land finnas upp- 
gifter om lärkens kottsättning först sedan år 1910. Detta år uppgives 
medelmåttig blomning från Svealand och norra delen av Götaland (753). 
År 1911 (785) blommade den i slutet av april å Visingsö och i början 
av maj i stora delar av Västergötland, Småland och Södermanland. År 
1912 förekom riklig tillgång på lärkkott i Södermanland, Uppland och 
Västmanland men svagare söderut (787). År 1913 (189) var ett svagt 
fröår för lärken och år 1914 (259) fanns knappast någon kott alls. Svag 
kottillgång fanns 1915 i Svealand, men rikligare söderut i Väster- 
götland och å Visingsö (260). År 1916 var tillgången svag eller 
ingen (z36). 
I september—november äro kottarna mogna, men först på våren falla 
fröna ur dem. WEISE (647) har genom noggranna observationer iakt- 
tagit, att kottarna öppna sig och sluta sig åter vid fuktig väderlek på 
våren flera gånger, innan fröna kunna lämna dem. Han fann också, 
att äldre kottar innehålla frö, vadan således lärken även året efter ett 
fröår kan sprida frön 1 rätt stor omfattning. I full överensstämmelse 
med dessa iakttagelser står det av KRÖMMELBEIN (557) använda kläng- 
ningssättet. Han började nämligen klänga kotten i mars, varvid dock 
endast en del frö kommer fram. Kotten lades därföre 1 vatten 1 24 
timmar samt lufttorkas och inlades ånyo i klänglavarna. Detta förfa- 
rande upprepades. Dock kunde det inträffa, att ändå ej allt frö erhölls, 
