(675) LÄRKEN. 3593 
(cestivales), som krypa ut på lärkens barr och i maj äro könsmogna 
och emigrera till granen, på vilkens fjolårsbarr de fortsätta sin utveckling, 
för att nästa vår på granens skott förorsaka de karaktäristiska gallbild- 
ningarna. 
Hos Chermes Sstrobilobius övervintra de svartaktiga vinterlarverna 
vid basen av blad- och blomknopparna på 
Jjärken. Pa varen lägga de, sedan de ut- 
vecklats till s. k. vinterstammödrar, talrika grön- 
bruna ägg. En del av dessa utvecklas som 
hos Ch. abietis till larver, som efter att ha sugit 
en tid på barren dölja sig vid basen av skotten. 
De flesta ägg utvecklas emellertid till sommar- 
larver, som suga sig fast på de unga lärkbarren, 
vilka bli bleka och böjda vid sugningsställena. 
En del av larverna utvecklas till sommarmödrar, 
som partenogeneliskt ge upphov till flera på 
varandra följande barrsugande sommargenera- 
tioner, medan en del vandrar över till granen. 
Av de båda arterna är följaktligen CA. strobi- 
/obius den farligaste, emedan dess skadegörelse 
genom de på varandra följande sommargenera- 
tionerna pågar under en vida längre tidrymd 
än hos Ch. abietis. 
Det lilla barrträdskvalstret (fig. 65) tillhör de 
mycket skadliga och över hela jorden spridda 
spinnkvalstren, vilka äro bland de farligaste fien- 
derna för flera av människans viktigaste kultur- 
/ Fig. 65. Gren av lärkträd 
växter. Det förekommer även på andra barr- = med ägg av barrträdskvalst- 
träd, såväl inhemska som utländska, men har fet, Omkr 6 XX. (Efter 
ännu ej gjort någon större skadegörelse på lärk. TRÄGÅRDH.) 
WDelsma spinnkvalstren. suga bartens) safter, så Twig of larch with eggsjof the 
pine-tree spinning mite (Parate- 
att dessa gulna och falla av, men då djuren 
äro mikroskopiskt små, händer det lätt, att man 
förbiser dem och tillskriver sjukdomen andra orsaker. Lättast äro de 
tranychus unungvus). 
att iakttaga under övervintringen, som sker i äggstadiet, då de små, 
klotrunda, bjärt röda äggen äro lätt synliga. 
