(679) LÄRKEN. 597 
W. E. HILEY, som år 1915 i en intressant avhandling framlagt sina rön. 
Han skiljer på två olika sätt hos kräftan att uppträda, nämligen dels 
1:0) på unga stammar och grenar 2:0) på huvudstammar, som äro mer 
än 2 år. Angrepp av det första slaget äro utan betydelse, då huvud- 
skottet kan ersättas. 
Skottet blir ej angripet förr än det är förvedat. Vid slutet av skottets 
första vegetationsperiod har skottet fått ett sam- 
manhängande korklager, som är ogenomträngligt 
för svampens hyfer. En svag punkt i detta »pan- 
sar»-hölje är emellertid bladärren, där infektion utan 
särskilt sårande möjligen kan försiggå. HILEY har 
undersökt massor av träd med kräfta å stammarna 
och därvid funnit, att mycelet växer från en angri- 
pen gren ned i stammen. Den kan sålunda ha bli- 
vit infekterad på de torra grenarna och sedan gått 
över i stammen. 
Slutligen kan kräftan infektera stammarna ge- 
nom sovande knoppar, som dött. Sådana finnas 
rikligt på en lärkstam. Träd, som växa svagt i 
brist på ljus, angripas lätt i dessa knoppar. Detta 
sker emellertid hos träd, som vid gallring ändå skulle 
borttagas. 
Vid sina lärkstudier har förf. funnit lärkkräfta på 
den europeiska lärkarten överallt ända upp till Haverö 
i Medelpad. Däremot har förf. förgäves sökt den 
vid Hussby i Medelpad och vid Piteå. 
Svåraste angreppen ha iakttagits å ytan 311 å 
Kårestads kronopark utanför Växjö. Här voro i ett 
litet bestånd å utlagd åker samtliga träd angripna 
och i allmänhet medelst sår å stammen. 
I Skåne finner man ofta svåra angrepp å de yngre 
lärkbestånden, såsom vid Maltesholm, Skabersjö Ch 
Ur Skogsförsöksanst.. saml. 
mc. platser. Vid Kolleberga med ganska frost- Fotoav G. ScHorrz ts r916 
Fig 67. Stam av själv- 
å Nag 5 5 sådd lärk med många 
Att den även härjat starkt i blandbestånd av gran kräftsår. Surte, Väster- 
länt läge har svampen tidigare härjat våldsamt. 
götland. 
och lärk å Tönnersjöhedens kronopark i Halland 
Stem of self-sown larch with 
many canker-wounds. 
är förut omnämnt. I Bohuslän har i allmänhet 
lärken varit så starkt angripen, att den tidigt bort- 
huggits. År 1899 avtrycka G. KILMAN m. fl. (702) vid redogörelse för 
hushållningssällskapets planteringar ett brev från prof. J. ERIKSSON, där 
denne förvånar sig över, att lärksvampen iakttagits så långt norr ut som 
