606 GUNNAR SCHOTTE (683) 
kronopark (ytan 337), där blott ett fåtal Zz av lärkarna äro kräftskadade. 
Även i England, där man haft rikt tillfälle att studera de omfattande od- 
lingarna av lärk, har man alltmera börjat förorda blandade bestånd, sär- 
skilt med tall. Men även de rena bestånden ha tidigare haft kraftiga för- 
kämpar. Ett sätt att ordna dessa genom starka gallringar är dets. k. No- 
varsystemet, som beskrivits av W. MACKENZIE (567). Lärken plan- 
teras vid Novar i rena bestånd på 1,o0—1,1 m:s förband, men vid 12—15 
års alder gallras alla sjuka stammar bort. Man beräknar då att av friska 
träd kunna ha 865—1,480 kvar per har. Som lärken är avsättningsbar 
till 3,; cm diam., då tallen ännu ej har något värde, plägar en första 
gallring ge en behållning av 225 kr. per har. Sedermera underplan- 
teras beståndet med skuggfördragande trädslag såsom utländska arter 
av silvergranssläktet m. fl. samt bok. Behållningen av gallringen täcker 
kostnaden för denna underplantering. Likåldrig blandning med skugg- 
fördragande trädslag törs man ej använda, då härigenom lärken berövas 
en del ljus. Efter 80 år eller tidigare kalavverkas hela beståndet. 
Detta system har å andra sidan skarpt kritiserats. Så anser t. ex. JOHN 
NISBETH (587), att så tät plantering som på 1,0-—1,1 m. alltför mycket be- 
fordrar lärkkräftans spridning. Och hur skall man bära sig åt, om ej 863 
—1,480 träd vid första gallringen kunna kvarlämnas per har? Visser- 
ligen kan det vid Novar nästan löna sig att kalavverka bestånden vid 
15 år, men då har man ju ej fått någon egentlig lärkskog. NISBETH an- 
ser därför, att sjukdomen förebygges bäst genom att draga upp lärken 
bland andra träd. Lärken skall härvid inblandas enstaka eller i små 
grupper på ett medelförband av 2,,—3,0 m. Om man sålunda i Stor- 
britannien börjar bli tämligen enig om, att lärken måste odlas i bland- 
ning med andra trädslag, är det ännu en tvistepunkt, om den skall odlas 
i likåldrig blandning eller om de övriga trädslagen blott skola bilda un- 
derbestånd. I stor utsträckning har man uppdragit radplantering av t. 
ex. en rad lärk och en rad tall eller gran. Härigenom sprides emellertid 
lärkkräftan lätt i raderna, och det kan bli riskabelt, att 50 2 av bestån- 
det utgöras av lärk. A. D. RICHARDSON (598$) har därför föreslagit, 
att bestånden blott till 7/, el. !/, blandas med lärk. Schematiskt kan 
lärkens inblandning åskådliggöras på följande sätt, där korsen ange lärk. 
O X O OS Xx Ö OO Xx 
OKOME O Or LOOT HO 
O O OÖ £fOrrOTrrOROT OO 
OL OO OM GT Ra OFÖR 
OTTO Or OO ORIO 
