(691) LÄRKEN. 609 
lärkplantorna. Som bekant hålla sig under plantornas första levnadsår 
en del lärkbarr gröna under vintern. (Jämför GRINNDAL 69.) Slut- 
ligen har TUBEUF (520) beskrivit en Hygpodermella laricina på lärkbarr. 
Apothecerna hos denna svamp utbilda sig som små glänsande svarta 
fläckar på barren. 
En annan barrsjukdom förorsakas av arter av rostsvampssläktet Melam/p- 
sora. Rostsvampens ceoma-stadium (Ceoma laricis) utvecklar sig på lärk- 
barren som små gula dynor. Någon direkt skada på lärken göra knappast 
arterna i fråga, även om de någon gång decimera barren. Uredo- och 
teleutosporstadierna förekomma på olika Populus- och Salix-arter. Pa 
grund härav har KLEBAHN (549) urskilt åtskilliga arter. Melampsora La- 
rici- Tremule Kleb., Melampsora Larici- populina Kleb., Melampsora Larici- 
Pentandre Kleb. Melampsora Larici-Caprearum Kleb., Melampsora La- 
rici-epitea Kleb., Melampsora Larici-Daphnoides Kleb. Av dessa har 
LIRO (3658) genom kulturförsök i Finland funnit på europeisk lärk arterna 
Larici- Tremule, Larici-Caprearum och Laricd-epitea. 
I Sverige har förf. sett CZoma-stadiet på lärk endast på fa ställen, 
särskilt rikligt vid Bullersta i Södermanland, där lärken växte intill äldre 
aspar. 
Ytterligare en rostsvamp finnes på lärk, Ecidium eller Peridermium 
Laricis Kleb. BORTHWICK och WILSON (444) ha närmare beskrivit 
denna lilla vackra och intressanta svamp från Skottland. Den har mycket 
kort varaktighet, vilket torde vara orsaken till, att den är så föga obser- 
verad. I vårt land torde den ännu ej vara iakttagen. Svampen före- 
kommer på undre eller sällan på övre sidan av barren med &cidierna 
i rader på endera eller båda sidorna om mittelnerven. Antalet 2cidier 
är 6—13 på varje barr. Varje grupp sporer är omgiven av en vit hinna 
såsom hos Chrysomyxa Ledi. Den skiljer sig sålunda från ceoma-svam- 
parna genom förekomsten av denna vita hinna. Svampen är iakttagen 
i Tyskland och Frankrike. De skotska av BORTHWICK och WILSON 
beskrivna exemplaren avvika något från KLEBAHNS, i det att hinnan har 
en blekt gul sedan vit farg, medan enligt KLEBAHN färgen skall vara 
röd—orange. KLEBAHN anser den vanliga björkrosten, Melampsoridinum 
betulinum, utbilda sina &Acidier på Larir och att de äro identiska med 
den ovannämnda 2&cidiiformen. Detta bestrides åter av LIRO (369) vad 
Finland beträffar, där Melampsoridium, liksom hos oss, är vanlig utan 
att formen på lärken är känd. Svampens skogliga betydelse torde vara 
ingen. 
