610 GUNNAR SCHOTTE, 698) 
Vidare må nämnas en intressant uppgift fran överskogvaktaren NILSSON 
vid Gualöv, som meddelat, att å Blekinge Åhusbanan nedlades vid dess 
byggande (för cirka 35—40 år sedan) 11—192 tums bilade sliprar. Dessa 
upptogos först 1913. Intill dem hade utlagts eksliprar, som måst 
ombytas 3 gångar. 
Slutligen må omnämnas ett litet helt spontant försök att utreda lärk- 
sliperns varaktighet, vilket är värt det största erkännande. Jägmästare 
EINAR N:SON HEDULFF har sålunda benäget meddelat följande uppgifter 
om försök med tvenne lärksliprar vid Wikmanshyttan i Dalarna. År 
1901 nedlades dessa av skogvaktaren AUG. ERIKSSON, Nyhyttan, invid 
hans bostad. De tillreddes genom bilning till vanlig dimension och pla- 
cerades med den ena skrädda sidan i nivå med omgivande marken, från 
vilken markbetäckningen borttagits. Jorden utgöres av sand. Den ena 
slipern var sommarhuggen 1901, den andra huggen på eftervintern samma 
år. Någon direkt jämförelse mellan de båda slipprarnas varaktighet kan ej 
göras, då de ej nedlagts intill varandra, utan den ena i fuktigare mark. 
När sliprarna undersöktes i maj 1916 d. v. s. efter 15, ar visade det sig 
att splinten, som upptog 2 cm radie, var fullständigt rutten. Kärnan 
var a den uppåtvända sidan fullkomligt frisk, men å den motsatta hade 
röta trängt in ungefär 2 cm utom 1 mitten, där den efter hela längden 
trängt in något djupare. Å den andra slipern, som ej upptogs, var den 
synliga delen av kärnan fullkomligt oskadad. 
Vi finna av de lämnade uppgifterna, att lärksliprar med god framgång 
försökts i vårt land. Bestämda uppgifter finnas om att en del lärkslip- 
rar först efter 14—18 år börjat bliva delvis skadade, medan andra legat 
längre. Någon överdrift är det därföre ej att påsta, att lärksliprar ha 
dubbelt så lång varaktighet som furusliprar utan impregnering och 
minst lika lång som impregnerade sliprar.! 
I själva verket torde dock medelvaraktigheten komma att betydligt 
överstiga dessa tal. Under sådana förhållanden må man med rätta för- 
våna sig över, att mångenstädes ännu ej betalas högre pris på lärkslip- 
rar än för furusliprar. En järnvägsförvaltning har också meddelat, att 
dess intresse för lärksliprar beror på, att de äro så billiga. Emellertid 
borde lärksliprarna betinga minst det dubbla priset mot vanliga furu- 
sliprar. — 
Props. Ofta hör man omtalas att propsuppköpare ej äro vidare ange- 
lägna att erhålla lärkprops. Ibland vilja de t. o. m. kassera den, men 
oftast låta de den följa med för samma pris som tallen. I själva verket 
1 I Österrike har man funnit att oimpregnerade eksliprar stå i medeltal 13,6 år och furu- 
sliprar 7,2 år. (ALEXANDER VON ENGEL, Österreich, Holz-Industrie Wien 1907.) 
