(705) LÄRKEN. 623 
Långt tidigare hade emellertid den sibiriska lärken blivit odlad i Fin- 
land. Enligt THESLEFF (3$$) utfördes nämligen år 1738 den första lärksådden 
för det stora lärkbeståndet vid Raivola eller Lintula i Nykyrka socken 
av Viborgs län, ej långt från Raivola järnvägsstation å linjen Hälsingfors— 
Petrograd. Detta lärkbestånd i Nykyrka är säkerligen det största och 
äldsta odlade lärkbestånd av arten ifråga. Då det vidare knappast 
överträffas av något bestånd i den sibiriska lärkens hemland, torde det 
vara lämpligt att i detta sammanhang lämna en utförlig skildring av 
detsamma. Den finska och ryska skogslitteraturen är ganska rik på 
uppgifter från detta märkliga bestånd. 
Att det länge i litteraturen omnämnda beståndet verkligen består av 
sibirisk lärk påvisades först av direktör A. BLOMQVIST, som år 1869 
meddelade detta i en reseberättelse till finska forststyrelsen 
Såväl i ryska departementet i Petrograd som vid skogsinstitutet där- 
städes kände man då ej till detsamma. Professor SCHAFFRANOW vid 
skogsinstitutet ville rakt ej tro, att lärkbeståndet verkligen tillhörde den 
sibiriska arten, men sedan också professor TH. SZLAN (3854) närmare 
beskrivit detsamma, var varje tvivel härom uteslutet. 
Beståndet har f. n. en areal av 19,24 hektar, vilket dock anses endast 
vara '/&É av dess ursprungliga storlek. 
År 1895 giver ARTHUR THESLEFF (38s) en skildring över bestån- 
dets tillkomst. Av historiska dokument anser man framgå, att redan 
Peter den store planlade odlingar av lärkträd för flottans behov. Först 
under dennes efterträdares kejsarinnan ANNA IVANOVNA tid, kommo 
dock dessa planer till utförande. På 1730-talet inkallades från Tyskland 
en skogsman FOCKEL, som fick i uppdrag att i Nykyrka socken, antag- 
ligen på något ödehemman, anlägga lärkplanteringar. År 1738 utfördes 
den första sådden med frö, som anskaffats från Arkangelsk, och som 
FOCKEL uppger var väl hårt bränt vid klängningen. Den av FOCKEL 
1743 nedskrivna skildringen över odlingens anläggning anföres citatvis av 
THESLEFF. Sådden utfördes i grävda ränder dels å åker i rågstubb, 
dels å äldre igenvuxna åkrar. När sådden efter 5 år inspekterades, 
visade den i allmänhet ett gott resultat. Endast på ett mindre område 
var den skadad, genom att i inhägnaden insläppts en hjord dragonhästar. 
Under de följande 70 åren utvidgades lärkodlingarna alltmera och då 
även genom plantering. 
År 1795 uppgiver P. DE FRICCIUS, att beståndet räknade 12,000 lärk- 
träd. År 1842 beskrives det av GRESCHNER, som anger skogens ålder 
till mellan 20 och 104 år. Den utmärker sig för en god växt, och stam- 
marna äro raka och regelbundna. 
År 1824 skall enligt THESLEFF en svår storm hava ryckt upp 
