) LARKEN. 00 I 
— 
1 
[SE 
Kar. VI. Västamerikanska lärken. 
Larix occidentalis Nutt. Syn. Larix americana brevifolia Carr. Pinus Nuttalii Parl. 
Namn i Amerika: Western Larch och tidigare även Tamarack. I övrigt brukas i 
Amerika växlande namn såsom Tamarack (Oregon), Hackmatach; 
Larch (Idaho, Washington); Red American Larch, Western Tamarack; 
Great Western Larch (Californien). 
Denna lärk har i västra Amerika en ganska begränsad utbredning. 
Den förekommer i västra sluttningarna av Cascadebergen och Blåbergen, 
d. v. s. i södra British Columbia, söder om 53:e breddgraden samt av 
U. S. A. i Washington, norra Oregon, Idaho och västra Montana. (499, 
0623, 0061.) 
Den växer i bergsluttningarna från 600—2,000 m högt, och når sin 
bästa utveckling i floddalarna i norra Idaho och Montana (Flashead Valley). 
I östra Washington och Oregon är den även ett typiskt träd på slätterna. 
Den vill gärna ha bättre mark än de i dessa trakter växande Pinus pon- 
derosa och douglasgran. Den växer ofta i blandning med dessa träd- 
slag samt med Picea Engelmannii och Abies subalpina. Lärkskogarna i 
Montana äro dessutom ofta blandade med Pinus monticola, Tsuga Mer- 
tensiana och Åbies grandis samt i fuktigare klimat med 7Z7huja gigantea. 
Rena bestånd förekomma endast efter skogsbrand. 
Vegetationen i lärkskogarna består (427) av en del buskar och ris: 
Mahonia aquifolium, Cornus canadensis, Symphoricarpus och Linnea 
borealis. Bland örterna förekomma Thalictrum, Viola, Fragaria och 
någon gång den lilla vackra orchidén Calypso borealis. 
Från HENRYS resor omtalas ett ovanligt vackert bestånd vid Macdo- 
nald-See i Montana på lermark med mellanbestånd och underväxt av 
Thuja gigantea. Tärkarna stodo här så tätt, att det fanns 500 träd per 
har, och voro 43—46 m höga samt 67—137 cm i diameter. Ett annat 
bestånd bestod av 0,9 lärk och o0,: douglasgran, där lärkarna voro 49 m 
höga och 57—88 cm i diameter. På en stubbe om 100 cm i diameter räk- 
nades 585 årsringar, splinten var å denna endast 2,5 cm på 42 årsringar 
och barken 35 cm. HENRY omtalar även flera träd med 55 meters höjd 
och go—120 cm:s diameter. I den ovannämnda redogörelsen av BEISSNER 
(427) meddelas efter LANGVILLE, att den västamerikanska lärken mer 
än något annat träd återbesår marken efter de stora skogseldarna. Då 
träden genom sin tjocka bark äro motståndskraftiga mot elden, bli många 
fröträd kvar efter skogseldarna. Dessa fröträd sprida sedan de lätta lärk- 
fröna lång väg. Det finnes efter skogseldarna så täta återväxter av väst- 
amerikansk lärk, att det är omöjligt taga sig igenom dem. — Bäst ut- 
vecklar sig denna lärk på djup jord, som ej lider av torka, samt å 
