692 GUNNAR SCHOTTE. 7 TA 
mark med ett mäktigt humuslager. Den förekommer helst i nord- och 
östsluttningar samt i floddalar. I dess hemland växlar temperaturen mellan 
35 — + 40? C och nederbörden mellan 510-—760 mm. Ett måttligt snö- 
täcke ligger kvar å marken hela vintern. Regn förekommer höst och 
var, men sommaren är ofta torr och varm. 
Trädets växt är ganska olika flertalet andra lärkars genom att grenarna 
äro påfallande korta och gå ut från stammen 4 eller 5 tillsammans, i 
oregelbundna grupper. Den formar sig till smala pyramider med grenar 
ända ned till marken hos fristående träd. Vid högre ålder får den ganska 
kvistrena stammar. Man har uppmätt träd med ända till 72 meters höjd 
och 760 centimeters omkrets. 
Även den västamerikanska lärken är ett utpräglat ljusälskande träd 
och fordrar mera ljus än tallen (Pinus ponderosa) i dess hemland. Å frisk 
mark erhållas täta bestånd, som alstra raka, kvistrena stammar. På tor- 
rare mark förekommer lärken ofta mera enstaka eller i grupper, och träden 
bli grenrika med kronan räckande ända ned till marken. 
Träden bära sällan kott före 30 års ålder, och den egentliga fröpro- 
duktionen inträffar vanligen först vid 45—50 år. Kottarna mogna i 
augusti och september, och kottefjällen öppna sig mycket lätt vid torrt 
väder. Fröar inträffa ungefär vart 3:dje år, och fröet är, för att vara av 
lärksläktet, ganska grobart. Vid självsådd är lärken i sitt hemland mest 
hindrad av Pinus Murrayana. Båda komma lätt in på brandfält med 
öppen mineraljord. Det gäller då, vem som kommer först. Är tallen före, 
kan den ljusbehövande lärken ej taga sig fram. I motsatt fall klarar sig 
lärken såsom den mera snabbväxande (667). 
Västamerikanska lärken iakttogs först av DAVID DOUGLAS år 1826, 
vilken dock felaktigt ansåg den vara identisk med Larix europea. Den 
beskrevs först 1849 av NUTTALL, som år 1834 funnit den i Blåbergen. 
Odlad blev den första gången 1881 i Arnold Arboretum. Därifrån sän- 
des samma år fröplantor till Kew Garden vid London. Vid 23 års ålder 
voro de härav uppvuxna träden g9—10 m höga och 43—44,5 cm i 
omkrets. Ungefär samma dimension har en 20-årig västamerikansk lärk 
nått vid Grayswood Hill, Haslemere, England. Men först betydligt se- 
nare blev den västamerikanska lärken försökt på flera ställen. Den första 
egentliga insamlingen av frö ägde nämligen ej rum förr än år 1903. År 
1906 reste nuv. professor AUGUSTE HENRY till Montana för att insamla 
frö, men fick ytterst litet på grund av det då svaga fröåret. Han gjorde 
emellertid den intressanta iakttagelsen, att den västamerikanska lärken 
redan i september släpper sina frön. Hos den europeiska och andra 
lärkarter spridas ju fröna först sent på våren, men hos den västameri- 
kanska arten måste kottinsamlingen ske redan i början av september, 
