700 GUNNAR SCHOTTFE. (732) 
SETH KEMPE (z0or) har försökt denna lärk a Hemsön i Angerman- 
land, men den finnes ej kvar där. 
Trädet rekommenderas såsom parkträd, men kan ej få någon vidare 
användning sasom skogsträd. 
Ostamerikanska lärkens virke är hårt, segt och hållbart. Det är vär- 
defullt för skeppsbyggeri, till slipers, stolpar och syllar. Virket är dock 
knappast värdefullare än europeiska lärkens. 
Fem sjättedelar av den drivved som kommer till Norges kuster tillhör 
denna lärkart. Virket kallas där »rödgran»>. Enligt LINDMAN (220) 
igenkännes det på ganska små knastrar, tydande på talrika små grenar 
liksom hos vår gran. Vedens hårdhet och tyngd äro högst betydliga, 
hartsrikedomen är stor och förorsakar en stark tjärlukt. Färgen är blekt 
gulbrun med röd anstrykning, än starkt »indianröd», än orangeröd eller 
mörkt rödgul. De mörkaste nyanserna och den mesta hartshalten före- 
kommer i rotgrenarna. Barken är tunn, rödbrun och fjällig. 
R. SCHÖDER omtalar från lantbruksinstitutets i Moskva arboretum en 
hybrid form, Larix americana Xx dahurica, som uppstått i botaniska träd 
gården 1 Petrograd (570). 
Kar. VIII. Amerikanska fjällärken. 
Larix Lyallii Parl. 
Namn i Amerika: Alpine Larch samt även Tamarach (Idaho, Wash., Oregon); Larch 
(Idaho, Wash. och Oreg.); Mountain Larch; Lyall's Larch och Woolly Larch. 
> » Tyskland: Lyalls Lärche, Filzige Lärche. 
Fjällärken förekommer från Östra British Columbia och Alberta 
söderut till Bitterroot-bergen och Haggin-berget, i Idaho och Montana 
samt i Kaskadbergen så långt söderut som Hood-berget, Oregon. Den 
växer endast på högt belägna platser, på bergsluttningarna eller hög- 
platåerna. I norr går den 1,800—2,100 m högt, men i de mildare trakterna 
av sydöstra Montana ända till 3,050 m högt. 
Fjällärken uppträder vanligen i spridda exemplar, i små rena dungar 
eller ock i blandning med andra fjällträd. Den förekommer också i 
blandning med Pinus albicaulis och flexilis, Tzsuga mertensiana, Abies 
subalpina och Picea Engelmanni. På lägre platser kan den någon gång 
växa tillsammans med douglasgran, Pinus Murrayana och monticola. 
Fjällärken förekommer emellertid i ett klimat, där växttiden är in- 
skränkt till omkring två månader. Den älskar fuktighet och växer helst 
i bergssluttningar med rik nederbörd. Den går däremot ej väl på mager 
och stenig mark. 
Fjällärken är som andra lärkar ett ljusälskande träd, men tränges dock 
föga undan av skuggfördragande träd, då den praktiskt taget ej finner 
