(783) LÄRKEN. 701 
många medtävlare i fjälltrakterna. Där anses den för särskilt värdefull, 
då den binder snön och hindrar snöskred. 
Som det är svårt erhålla frö av denna lärk, är den föga odlad. SAR 
GENT framhåller enligt BEISSNER (4058) så sent som 1896, att den då ännu 
ej fanns odlad. Den var då visserligen föga känd, men ansågs som en 
god fjällform av den västamerikanska lärken. Den skall dock enligt sin 
namngivare helt avvika från denna genom sina tätt gråvithåriga knopp- 
fjäll och unga kvistar samt de långsträckta kottarna. 
År 1908 infördes fjällärken av F. R. S. BALFOUR till Bayfordbury i 
England; i Tyskland finnes den troligen ännu ej (424), liksom säkerligen ej 
heller i Sverige. Den borde dock vara bland de första träd, som med 
hopp om framgång kunde försökas i de svenska fjällen, därest man där 
vill göra försök med främmande trädslag för att söka bibehålla eller flytta 
trädgränsen uppåt — allt förslag, som flera gånger blivit väckta utan 
att några försök härför egentligen ännu blivit utförda. Av denna orsak 
har fjällärken här omnämnts något vidlyftigare än andra lärkarter, som 
icke heller förut blivit försökta i vårt land. 
Kar. IX. Dahuriska lärken. 
Larix dahurica "Turcz. Syn.: Larix kamtschaurtica Carr. L. amurensis hort. Pinus Larix 
americana Pall., P. dahurica Fisch., P. kamtschatica Endl., Abies Gmelin 
Rup. 
Namn i England: Dahurian Larch. 
» > Tyskjand: Dahurische Lärche. 
» » Danmark: Sibiriens Lark enl. BLocH (432). 
Denna lärkart har en ganska vidsträckt utbredning i nordöstra Asien. 
Den finnes från Mandsjuriet, Amurlandet, Sakalin och Jakutsk. 
Från trakterna kring floden Lena har CAJANDER (340) skildrat denna 
lärkarts uppträdande. Den är mest utbredd i de nordliga trakterna av 
Taigan (den sibiriska urskogen) och avlöser L. sibirica norr om polcirkeln. 
På icke översvämmade områden finnes den i rena bestånd, men i över- 
svämmade trakter förekommer den i blandning med Picea obovata. På 
bättre mark når den 20 meters höjd, men norrut blir den allt lägre, tills 
den endast får en krokig buskform av några få meters höjd. Träden stå 
då mycket glest med en sammanhängande mossmatta av Hylocomia, och 
mellan träden uppträda ymniga ris, såsom Ledum palustre, Myrtillus 
uliginosa och Betula nana var. sibirica. 
I allmänhet äro de friska kottarna röda, men denna art uppträder även 
med en grön kotteform f. chlorocarpa Schröd. Förkrympta växtformer 
av denna lärk gå i litteraturen under namn av L. dah. montana vel 
alpina Schröd. och L. dah. f. prostata Rel. 
