(187) LÄRKEN. 705 
lärken på kort tid betydande produktion. A bättre marker be- 
höver omloppstiden för produktion av viss dimension blott 
Hanar /s av den för tallen, 2 svagare marker endast hälften. A 
de allra sämsta markerna, växtlighetsgraderna o,2—0,1 för 
Fallen, kan ej lärken med fördel odlas. 
Som lärken i stor utsträckning i hela landet angripes av lärk- 
kräftan, bör den helst odlas i blandade bestånd och särskilt i 
Blandning med tall. Blandning med gran bör undvikes och 
endast tolereras med granen som underväxt. Lärk med bok som 
mellanbestånd är en utmärkt beståndsform. Av den europeiska 
Jjärken bör väljas frö från den Skotska och schlesiska rasen, 
men ej av tyrolerrasen. Bäst dock att insamla frö från våra 
wackra lärkbestånd i landet. 
Farkbestanden gallras tidigt och starkt; Första gallringen 
sker med en kombination av krongallring och låggallring, se- 
dan genom starka låggallringar och — därest någon underväxt 
finnes eller kan anskaffas — genom extra starka låggallringar. 
Härigenom gör man bestånden motståndskraftigare mot lärk- 
kräftan. Som medel mot kräftan bör även kvistning av de 
20—30-åriga bestånden försökas. Kvistningen sker vintertid 
vid torr väderlek och riset avlägsnas eller uppbrännes. 
Europeiska lärken odlas med fördel ända upp i mellersta 
Norrland och skulle genom ökad odling på här angivet sätt 
bidraga till en högst betydligt ökad avkastning av skogarna. 
Lärkvirket är ypperligt och lämpligt till pålbyggnader, hus- 
byggnader samt till kraftlednings- och telefonstolpar, samt 
sliprar och props. Med hänsyn till virkets varaktighet bör för 
dessa ändamål erhållas dubbla pris mot för tallvirke. 
Larix sibirica kan varmt rekommenderas till odling i norra 
och mellersta delarna av landet, men ej gärna söder om norra 
Väster- och Östergötland. Den utmärker sig, i jämförelse med 
lärken från Tyrolen, för stor procent raka stammar. I detta 
fall är den fullt jämförbar med den skotska. Som denna lärk 
angripes av kräfta lika mycket som den europeiska och detta 
sannolikt över hela landet, bör samma försiktighetsmått vid- 
tagas vid dess odling som rekommenderats för europeiska 
lärken: blandbestånd å medelgoda och svaga marker samt even- 
tuellt uppkvistning. Å växtlighetsgrad o,2 lönar det sig ej 
ättodla denna lärk och på o,: går den ej till. 
I södra Sverige växer den sannolikt svagare än den euro- 
peiska arten och angripes där mera av kräftan än denna. 
