730 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
nötkreatur) för året å sådana trakter av kronoparkerna, där betning utan skada för skogen 
kunde ske, anvisa betesmarker jämväl åt sådana brukare, som sakna betesrätt, men på grund 
av foderbristen därav äro i stort behov. 
Enär med all sannolikhet liknande framställningar av samma anledning vore att förvänta 
från distriktets skogsbygder, varest foderbristen nu blivit allmän och synnerligen svår, har 
Ni hemställt, att likartad åtgärd måtte få tillgripas även inom distriktets övriga revir. 
Kungl. Styrelsen vill med anledning härav bemyndiga Eder lämna vederbörande jäg- 
mästare tillstånd att under innevarande år vid behov och på brukarnas framställning med- 
giva dylik tidig betesrätt å skogar under skogsstatens omedelbara vård och förvaltning, var- 
jämte Kungl, Styrelsen vill genom Eder anmoda jägmästarna att krafugt söka inverka på 
brukarna att icke vinterföda flera kreatur, än som är möjligt att väl föda med den erhållna 
skörden, 
Härom har Ni att giva jägmästarna besked. 
Ifrågasatt arvodesförhöjning åt biträdande iägmästare och skogstaxatorer. 
Domänstyrelsen hade i und. statsförslag den 30 sept. 1916 hemställt om arvodesförhöj- 
ning för de biträdande jägmästarna fr. o. m. år 1917. Därjämte hade samtliga skogstaxatorer 
den 3 december hos Kungl. Maj:t gjort und. framställning om arvodesförhöjning från 1917 
års ingång. »1915 års lönekommission», till vilken dessa båda framställningar remitterades, 
avstyrkte densamma under motivering, att då kommissionen ej kunnat tillstyrka någon pro- 
visorisk löneförbättring för de ordinarie skogsstatstjänstemännen med högre utbildning, 
kommissionen ej heller kunde tillstyrka någon sådan för de extra tjänstemännen. 
Domänstyrelsen har den 14 mars avgivit und. utlåtande över detta lönekommissionens 
yttrande. Beträffande skogstaxatorerna anföres däri, att någon provisorisk löneförbättring 
ej torde böra ske med mindre en sådan även genomföres för den högre, ordinarie skogs- 
statspersonalen, Vad däremot beträffar de biträdande jägmästarna, anför styrelsen, att dessa hava 
en ställning ,fullt jämförbar med de ordinarie jägmästarnas och alltså betydligt större ansvar än de 
extra tjänstemännen i övrigt. Under sådana omständigheter säger sig styrelsen finna det 
vara behövligt, att de bitr. jägmästarna erhålla en arvodesförhöjning utan avvaktande av den 
lönereglering för skogsstaten i dess helhet, som är ställd i utsikt. I detta hänseende före- 
slår styrelsen, att bitr. jägmästaren i Fryksdals revirdel måtte erhålla 3,800 kronor, bitr. 
jägmästaren i Garpenbergs revirdel 4,000 kronor samt bitr. jägmästaren i Bräcke revir, 
därest sådan tjänst inrättas, 4,000 kronor. 
Skogsstatspersonalens reseersättningar. 
Domänstyrelsen har den 14 mars avgivit und. utlåtande över den s. k. 1915 års löne- 
kommissions framställning rörande frågan om reseersättningar åtskogsstatspersonalen. Här 
nedan meddelas ett referat av detta domänstyrelsens utlåtande. 
Styrelsen uttalar först sin anslutning till det av lönekommissionen gjorda uttalandet, att 
reseersättningarna ej äro att anse såsom något slags avlöning utan endast en ren ersättning 
för tjänstemännens utgifter i och för resor. Styrelsen vitsordar därefter kommissionens ut 
talanden rörande de nuvarande reseersättningarnas otillräcklighet, framhåller behovet av 
deras förhöjning samt övergår därefter att granska de olika formerna för dessa ersättnin- 
gars beräknande. 
Styrelsen framhåller då, att två olika principer kunna tänkas komma i fråga, nämligen 
dels systemet med fasta reseanslag för de egentliga resekostnaderna samt därutöver dag- 
traktamenten för tjänstemännens levnadskostnader under resa, samt dels systemet med er- 
sättning för verkliga kostnader efter ett eventuellt modifierat resereglemente. Styrelsen 
säger sig därefter finna, att den första av dessa principer, vilken styrelsen i und. skrivelse 
framlagt redan vid behandlingen år 1908 av 1902 års löneregleringskommittés förslag, och 
vilken de skogssakkunniga för södra Sverige ävenledes förorda har att uppvisa många 
fördelar. Särskilt vore detta system lämpligt, om de fasta reseanslagen ej fastställdes i 
stat, utan, som de skogssakunniga föreslagit, kunde av Kungl. Maj:t vid behov jämkas. 
Då emellertid lönekommissionen ej tillstyrkt en sådan lösning (kommissionens und. fram- 
ställning finnes återgiven i förra häftet av denna tidskrift), utan föreslagit ersättning efter 
ett modifierat resereglemente, säger sig styrelsen, då det är nödvändigt, att frågan löses nu, 
ävensom då kommissionen ej framlagt någon utredning om de fasta reseanslagens storlek, 
därest det första här ovan angivna alternativet skulle komma till användning, vilja, med 
frånträdande av sitt tidigare förslag, biträda lönekommissionens framställning. 
