I9I5 ÅRS FÖRORDNINGAR FÖR ENSK. SKOGAR I ÖVRE NORRLAND. 1775 
arbetsuppgift, saknas flera viktiga förutsättningar för, att den skall kunna 
handhavas så, som både de allmänna och de enskilda intressena hava 
rätt att fordra. 
Utsyningsavgifterna hava förut berörts. I lappmarken äro de på det 
hela taget oförändrade, men så är ej fallet i kustlandet, och bestämmel- 
sen, att avgifterna skola utgå efter den stämplade kubikmassan, hava där 
vållat en del både ur skogsvårdssynpunkt och allmän rättssynpunkt be- 
tänkliga förhållanden. Som ett sådant måste betecknas, att utsyningsav- 
gifterna, såsom fallet exempelvis vid ett tillfälle under det förflutna året 
varit vid stämpling med 4 yxor under en månads tid, kunna uppgå till 
i medeltal 54 kronor om dagen, där motsvarande utgift för skogsägaren 
aret förut skulle hava varit allenast 9 kr. om dagen. För skogsvården 
vore det förmånligast, om avgifterna kunde helt och hållet borttagas för 
fullmålig skog, men som en sådan anordning kanske skulle stöta på en 
del svårigheter i tillämpningen, kunde man t. ex. övergå till att be- 
stämma samma avgift för alla träd över 20 cm vid brösthöjd. Huvud- 
saken är blott, att avgifterna ändras så, att de ej minska möjligheterna 
för en god skogsvård, och en sådan fordran bör så mycket lättare kunna 
uppfyllas, som Kungl. Maj:t äger att ensam fatta beslut i denna del. 
Till sist några ord om uppsikten över jörordningarnas efterlevnad. En 
förändring i detta avseende har vidtagits, genom att aåtalsskyldigheten 
avlyftats från skogstjänstemännen och lagts på allmänna åklagarne. Denna 
angelägenhet var vid förordningarnas antagande föremål för stort intresse, 
av det utrymme, som i riksdagsförhandlingarna ägnades lappmarkslagen, 
upptagas omkring tre tjärdedelar därav. Anordningen vidtogs, för att ej 
det goda förhållande, som borde råda mellan den skogägande befolkningen 
och skogspersonalen, skulle utsättas för fara att rubbas, men betydelsen 
ur denna synpunkt torde dock vara skäligen liten, i tillämpningen blir 
det alltid den tjänsteman som verkställer den åtalet föregående beslag- 
tagningen av virket, som i skogsägarens ögon kommer att stå som den 
som hindrat honom att råda sig själv. 
En bestämmelse, som vållar svårigheter i tillämpningen, är ungskogsla- 
gens stadgande om den fria husbehovsavverkningen, beroende på att ut- 
trycket »oundgängligt husbehov» måste betraktas som ganska misslyc- 
kat i den sammanställning, vari det förekommer i lagen. I Kungl Maj:ts 
lagförslag fanns en bestämmelse om, att avverkning för fastighetens och 
därmed sambrukad fastighets oundgängliga husbehov skulle vara fri. 
När riksdagen sedan ändrade lagförslaget och bestämde området för den 
fria förbrukningen till skifteslaget och angränsande skifteslag, synes man 
ej haft tid att tänka på, att ifrågavarande uttryck knappast kunde vara 
tillräckligt tydligt i det nya sammanhang, i vilket det då kom att stå. 
