II. Diskussion. 
Jägmästare V. Ålund: Då jag icke i allt kan dela föredragshållarens mening, 
särskilt i vad rör den för Norr- och Västerbottens län gällande dimensions- 
lagen, vill jag angående densamma göra. en del erinringar. 
Enligt denna lags rubrik avser densamma att förekomma överdriven av- 
verkning av ungskog. 
Om man inom nämnda kustland verkställer en undersökning av det under- 
måliga virkeskapitalets beskaffenhet, skall man snart finna, att mången gång 
den alldeles övervägande delen av detta virkeskapital utgöres av gammal under- 
tryckt skog, under det att ungskogens kubikmassa uppgår till en bråkdel av 
hela det undermåliga virkeskapitalet, ofta nog endast 20 å 30 &. 
Det synes under sådana förhållanden vara enklast och naturligast, att man 
tillskapade en lag, som direkt skyddade dessa ungskogar 1 stället för att, så- 
som nu är fallet, förbjuda nästan all avverkning av hela det undermåliga 
virkeskapitalet och därefter genom en ytterst dyrbar apparat utstämpla bortåt 
70 å 80 Z av kapitalet för att därigenom söka skydda de återstående ung- 
skogarna. 
Man har svårt att förstå, huru lagstiftningen kommit in på en dylik krok- 
väg, men torde saken kunna förklaras på det sättet, att på 1870-talet, när 
dimensionslagsprincipen först infördes, man då hade den uppfattningen, att så 
gott som all undermålig skog var att hänföra till ungskog. Om nu denna 
utstämpling av äldre skog bekostades av staten, så hade ju den enskilda skogs- 
ägaren icke så mycket att säga om detta egendomliga sätt att söka skydda 
den mindre delen av den virkesmassa, som inbegripes under begreppet ung- 
skog. Så är emellertid icke förhållandet, utan kostnaderna drabba den en- 
skilde. 
Härtill kommer, att genom 1915 års lagstiftning avgifterna för förrättnings- 
mannen, som förut utgingo med cirka 8 kr. per förrättningsdag, numera uppgå 
till i medeltal 15 å 20 kr. per förrättningsdag, och i vissa fall stiga kostna- 
derna ända till 350 å 60 kr. per förrättningsdag. Dessutom har införts den 
bestämmelsen, att varje utsyningsförrättning, huru obetydlig den än är, skall 
betalas med 3 &r. Visserligen har Domänstyrelsen för cirka en månad sedan 
utfärdat ett cirkulär ang. modifierad tolkning av denna bestämmelse, men i 
alla fall kvarstår, att, därest ett vindfälle av huru ringa dimension som helst 
utfaller, skogsägaren måste erlägga en stämpelavgift av 3 kr. för att få fritt 
disponera detsamma. 
Enligt 1915 års dimensionslag är avverkning till husbehov tillåten utan 
föregående stämpling i och för användning inom skifteslaget samt angränsande 
skifteslag. Denna bestämmelse verkar naturligtvis mycket olika för olika skogs- 
ägare. Ett enstaka hemman eller en by, som omslutes av kronopark, äger 
inga angränsande skifteslag, men å andra sidan kan ett enstaka hemman om- 
slutas av flera folkrika skifteslag och ett dylikt hemman har sålunda en mycket 
god marknad för avsättning av sina ungskogar till husbehovsvirke utan någon 
som helst kontroll. En stad eller större kyrkby torde inom ganska kort tid 
till husbehov hinna expediera ungskogarna såväl inom eget som angränsande 
skifteslag i all synnerhet i nuvarande vedbristtider. 
Enligt föregående lagbestämmelser var ostämplat undermåligt virke, som an- 
träffades å sågbacke eller i sågbom m. m. vid exportsåg, underkastat beslag. 
