778 DISKUSSION. 
Detta är nu borttaget, och numera är det endast själva sågningen, som är 
den brottsliga handlingen, för så vitt virket härstammar från skifteslaget, där 
sågen är belägen, eller angränsande skifteslag. Härigenom torde all kontroll 
över dylikt virke bliva illusorisk, ty då virket hunnit genomgå sågramen, är 
kontrollen så gott som omöjlig. En hemmansägare torde sålunda på export- 
såg inom eget eller angränsande skifteslag kunna för export — med iakt- 
tagande av litet försiktighet -— kunna obehindrat uppsåga sina ungskogar. 
Jag förutsätter nämligen, att han vid sågningen använder icke vittnesgilla per- 
soner, och att sågningen ej försiggår 1 äklagarmaktens närvaro. 
Svårt är även att fatta, huru kontroll skall kunna utövas däröver, att ved, 
som upphugges å en skog, icke sedermera transporteras till annat än eget 
eller angränsande skifteslag. 
Om en hemmansägare låtit utstämpla en mindre kvantitet gallringsvirke i 
sin ungskog, lärer han sedan kunna forsla ved av ostämplad ungskog, vart 
han behagar. 
Om en bevakare anträffar honom 1 det ögonblick, brottsligheten inträder, 
eller då han med sitt vedlass överskrider gränsen för angränsande skifteslag, 
torde väl bevakaren icke kunna fordra, att kronostämpel skall finnas å varje 
vedträd, och icke lärer han själv kunna avgöra, vilka vedträn härstamma från 
icke stämplad skog. Visserligen kan på hans skog konstateras, att han av- 
verkat ostämplad ungskog, men detta uppgiver han sig naturligtvis hava med 
full rätt använt till eget husbehov eller sålt till angränsande skifteslag. 
En annan bestämmelse, som torde bliva utan gagn, är föreskriften om kvar- 
lämnande av fröträd vid utsyningsförrättningarna. 
Dessa fröträd, som skola förses med tydligt märke, skola till antal och 
växtplats i utsyningsprotokollet angivas. 
Om dylika fröträd kvarlämnas i luckor här och där på ett större skifte, 
torde icke bliva någon lätt sak att för varje fröträd angiva växtplatsen, så att 
härigenom någon kontroll kan underlättas under den tid — 10 å 15 år — 
dessa träd skola kvarstå. 
Dessa fröträd lära väl under årens lopp snart nog försvinna, ty kontrollen 
över desamma bliver icke möjlig, och även om i enstaka fall skulle konsta- 
teras, att fröträd borttagits, lärer väl återstå att bevisa, det skogsägaren själv 
avverkat desamma, och att de ej åverkats av utomstående, innan någon straff- 
påföljd kan uppstå. 
Ett långt säkrare korrektiv för fröträdens bibehållande torde väl uppnås ge- 
nom föreskrift, att marken efter ett visst antal år på ett eller annat sätt skall 
vara försatt 1 skogbärande skick. 
För närvarande £an utsyningsförrättaren i protokollet angiva de skogsvårds- 
åtgärder han anser behövliga, men skogsägaren har ej skyldighet att utföra 
desamma, och en kalmark, som uppstår vid avverkning, är han ej skyldig att 
åter göra skogbärande. 
Föredraganden har framhållit såsom en avsevärd förbättring i den nya lagen, 
att kolningsvirke underkästats kontroll. 
Huru förhåller sig nu med denna kontroll? Under normala förhållanden 
torde det ej löna sig att kola av frisk skog annat än sådant virke, som faller 
under pappersvedsdimension, sålunda znder 9 å 10 cm brösthöjd. 
Emellertid möter det tekniska svårigheter att anbringa stämpelmärke på 
dessa smärre dimensioner, och det torde ej heller i allmänhet praktiseras av 
