780 DISKUSSION. 
staten, då skogsvärdsnämnderna försvinna, eller också hos skogsvårdsnämnderna, 
som i så fall böra ombildas till skogsvårdsstyrelser i likhet med för andra 
delar av riket. Detta senare alternativ förutsätter en ombildning av nuvarande 
dimensionslag till återväxt- och ungskogslag. 
Beträffande det förra alternativet eller skogsvårdens förläggande helt och 
hållet i skogsstatens händer är det väl föga troligt, att riksdagen vid bevil- 
jande av medel till skogsvårdsarbete skulle frångå den praxis, som tillämpas 
i andra delar av riket, varest skogsvårdsstyrelserna nu i över 10 år med fram- 
gång bedrivit en fruktbärande verksamhet. 
Disponenten Wilh. Ekman: Föredragshållaren nämnde, att i statsrådspro- 
tokollet hade nämnts, att det ekonomiska intresset även skulle tillgodoses vid 
denna lags tillämpning, men sedan nämnde han även, att bolagens ekono- 
miska principer utmynna i, att man vill ha bort lagen för att kunna förbättra 
sina bokslut. Det är möjligt, att detta är en luftning av känslorna gent emot 
bolagen, vilken är rätt vanlig. Om det förhåller sig så, skulle jag icke an- 
sett mig böra bemöta yttrandet, men är det verkligen fråga om ekonomiska 
principer, så ber jag att på det bestämdaste få reservera mig mot denna upp- 
fattning. Det är så, att inom all arbetsverksamhet äro de ekonomiska och 
speciellt här de forstliga principerna de, som träda i förgrunden. Jag skulle 
för min del vilja sätta de ekonomiska i första hand och de forstliga i andra, 
men båda äro nödvändiga, ty har man icke de ekonomiska möjligheterna, så 
blir det forstliga arbetet ganska problematiskt. Jag tror nog, att föredrags- 
hållaren är ganska enig med mig i detta fall, ty vi ha på sista tiden sett, 
huru man inom statsförvaltningen låtit de ekonomiska principerna vara gäl- 
lande. Vi ha sett, huru statens inkomster från skogarna ökats ofantligt och 
kanske i högre grad, än som varit fallet inom något enskilt bolag. 
Det är alldeles nödvändigt för att en skogslag skall göra åsyftad verkan, 
att det finnes verkligt liv i lagen. Detta framhöll också föredragshållaren, 
och det är riktigt. Det måste vara ekonomiskt liv och forstligt liv. Det är 
otänkbart, att de personer, som ha stora egendomar inom lappmarkerna, skulle 
kunna äga något större intresse för skogsvård, om de icke hade möjlighet att 
själfva verkställa de forstliga arbetena på desamma. Häri ligger nog mycket 
av den ovilja, som man hos enskilda skogstjänstemän finner mot denna lag. 
Nu under åren 1914, 1915 och 1916 har man möjlighet att åstadkomma 
gallringar och andra forstliga arbeten, som förut icke varit möjliga. Men 
dessa kunna i regel ej på grund af lagen utföras. Jag tror därför, att den 
tid närmar sig, då hela denna lag, som man kallar lappmarkslagen, kan helt 
och hållet tagas bort och större ansvar läggas på de enskilda tjänstemän, som 
sköta dessa skogar. 
Expeditionschefen, greve A. Mörner: Det har här framhållits, att fråga 
föreligger inom riksdagen att göra förändringar beträffande dimensionslagen. 
Man torde därmed syfta på en proposition, som daterats den 16 april, och 
som kommit in till riksdagen de allra sista dagarna. Den rör bland annat 
den påpekade frågan om husbehovsbränsle. För närvarande får man utan 
utstämpling avverka för husbehov endast inom det egna skifteslaget och när- 
mast angränsande skifteslag, då däremot man fordom ansåg, att den fria av- 
verkningsrätten för husbehov gällde hela Norrbotten och Västerbotten. Nu 
