790 DISKUSSION. 
Skogschefen Ålund anförde först, att man måste ändra ungskogslagen för 
att få den att motsvara rubriken. Greve Mörner har sedan påvisat, att detta 
knappast torde vara önskvärt, en uppfattning, som jag ytterligare vill under- 
stryka, ty det kan nog ej vara riktigt att ändra en lag av sådana skäl, det 
ligger väl då närmare till hands att ändra rubriken. 
Vad beträffar utsyningsavgifterna, har jag i mitt föredrag så tydligt, jag kun- 
nat, framhållit, att dessa böra ändras, 1 detta fall äro således herr Alund och 
jag eniga. 
Kontrollen tyckes ha varit det, som huvudsakligen intresserat herr Alund, 
men det skulle kanske föra oss för långt, om vi nu närmare ginge in på den 
saken. 
Vad som vidare yttrades, om att lagen icke skapar återväxt, är riktigt. Det 
gör icke heller lappmarkslagen. Detta är tydligen en brist, som dock, i vad 
på lagen ankommer, bör kunna avhjälpas med några ändringar och tillägg. 
Och dessutom skola väl skogsvårdsnämnderna med sin personal och numera 
ökade anslagsmedel kunna göra en hel del i den vägen. 
Disponenten Ekman framförde en anmärkning om, att jag i inledningsföre- 
draget skulle sagt, att skogslagarna behövdes därför, att trävarubolagen endast 
skulle sträva efter att uppvisa goda bokslut. Det är ju möjligt, att jag i det 
avseendet uttryckte mig oklart, min mening var i alla fall, att lagen är till 
för de enskilda skogsägare, som eljest skulle åsidosätta skogsvården för de 
ekonomiska synpunkterna. Funnes endast skogsvårdande skogsägare, behövdes 
naturligtvis inga skogslagar. 
Efter vad som här meddelats, har förslag framlagts i riksdagen om, att av- 
verkning av brännved till husbehov för förbrukning inom orten skulle vara 
fri. Denna bestämmelse synes vara välbetänkt. Förslaget, att kolved under 
vissa förhållanden skulle få avverkas fritt, låter ju också bra, men någon egent- 
lig fördel innebär det knappast. Innan man beviljar tillstånd för enskilde att 
på egen hand avverka kolved, måste man nog besöka trakten för att meddela 
anvisningar, och när virket är avverkat, måste besök ånyo göras för avstämp- 
lingen, så att någon tidsvinst, som man väl egentligen vill bereda härigenom, 
kommer det knappast att bliva. 
I mitt föredrag har jag sökt framhålla som min åsikt, att det vore fördel- 
aktigt, om den nuvarande ungskogslagen under i övrigt lämpliga former ut- 
vecklades till ren utsyningslag, varmed jag förstår utsyningstvång utan några 
fastställda gränser vare sig för dimensioner, som i kustlandet, eller för utsy- 
ningarnas storlek, som i lappmarken, och denna åsikt tar jag mig friheten 
vidhålla trots det av en föregående ärad talare här omnämnda beslut, som 
de i Luleå nyligen samlade medlemmarna av Norrlands skogsvårdsförbund 
helt hastigt fattat om att begära den nya ungskogslagens upphävande. Sätter 
man som sitt mål att på allt sätt främja skogsvården, är det första, man har 
att göra, att söka framdriva rationella former i alla avverkningar, och 1 det 
avseendet och särskilt beträffande de mindre skogsägarna måste nog en ut- 
syningslag med i övrigt lämpliga stadganden anses vara ett av de mest verk- 
samma medlen. | 
Jägmästare M. Carlgren: När inledaren uttalade sig om utsyningslagen, så satte 
han mot varandra lagens konserverande uppgift och de privatekonomiska syn- 
punkterna. Han framhöll, att den förra icke bör vika för de senare. Då 
