ÄR SÅGVERKSDRIFT Å STATENS SKOGAR LÖNANDE? 207 
mått eller 10:3 procent i jämförelse med nettoinkomsten vid försäljning av timret 
och sliprarna runda vid station. 
För 1915—1916 skulle nettoinkomsten genom sågningen ha ökats med 2,457 kronor 
eller o: og kronor per kbf toppmått eller 21:8 procent. 
Om nu Bjurfors” och Karlsby sågverk enligt jägmästaren VELANDERS utred- 
ning visat förtjänst på drivande av statlig sågverksrörelse, och om även Mölle- 
rödssågen skulle hava kunnat förete ett liknande, fördelaktigt netto, kan jag 
för min del i alla fall icke anse frågan om staten såsom sågverksägare här- 
igenom vara till en sådan evidens klarlagd, att ett anläggande av statliga 
sågverk i södra Sverige nu skulle vara utan vidare motiverat utom möjligen 
å särskilt gynnsamt belägna platser. Små anläggningar med kort sågningstid 
måste ju lämna mindre netto än större sådana med »perenn»> drift. I trakter, 
där spekulationen å rundtimmer på grund av existensen av endast få och små 
privata sågverk är liten, kunde säkerligen smärre statliga sågverk bära sig. 
Men exempelvis i norra och mellersta Skåne är nog antalet privata småsågar 
alltför stort och i följd därav spekulationen å rundtimmer alltför livlig, för 
att en såg av ifrågavarande storlek under normala tider obetingat skulle kunna 
gå med vinst. (Det torde observeras, att sågnettot under det senare året 
[1915—1916] blivit avsevärt gynnsammare än under det förra. Den sågade 
trävaran har nämligen stigit i pris mer än omkostnaderna för försågningen.) 
En viktig synpunkt vid eventuellt anläggande av ett sågverk vore nog sågens 
förläggande så nära som möjligt intill någon industri, som har behov av såg- 
avfallet. Vid undersökningar å en hel del privata sågverk i norra och mel- 
lersta och delvis södra Skåne, såväl elektriska samt dylika drivna med råolje- 
motorer eller lokomobiler som även sågar drivna i samband med kvarnar di- 
rekt av vattenfall! har jag kommit till den bestämda uppfattningen, att en 
såg, som till högsta gällande priser kan avyttra avfallet, oftast giver ett po- 
sitivt resultat. Då vi vid Möllerödssågen få endast 13 kronor per kubikfamn 
vagnkuberad ribbved samt 1 krona per kbm sågspån, men en såg vid till 
exempel Kågeröd får respektive 28 och 3 kronor, en såg vid Röstånga 26 
och 2 kronor samt en såg vid Eslöv 26 och 3 kronor respektive, skulle en 
enkel utredning giva vid handen, att Möllerödssågen, förlagd till en plats 
med Röstångapriserna, under i övrigt lika förhållanden med de nuvarande 
skulle för året 1914—21915 hava givit en ökning i nettoinkomsten genom wvirkets för- 
sågning av 1,165 kronor eller o: o394 kronor per kbf toppmålt eller 13 procent i 
jämförelse med rundvirkespriserna. 
Motsvarande siffror för 1915—1916 skulle bli 6,335 kronor, o:231 kronor samt 
56 procent. 
Med utgående från jägmästare WELANDERS premisser skulle nettoökningen det 
första året hava blivit. respektive 2,429, 0: 082 kronor samt 27 procent; för det 
andra året 7,595 och o: 277 kronor = 67: 4 procent. 
Hälsingborg 1 mars 1917. 
FOLKE BROMEÉE. 
P. S. Sedan ovanstående skrivits, har disponenten O. HELLSTRÖM i en 
artikel i h. nr 3 1917 av Skogsvårdsföreningens tidskrift sakrikt och uttöm- 
mande kritiserat en del av jägmästare WELANDERS synpunkter. Andamålet 
: 1 Därvid har jag besökt tvenne vattendrivna sågverk i Röstånga socken med liggande ram. 
