SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1917. H. 7—3., 
Skall staten driva sågverksrörelse? 
Under ovanstående rubrik har disponenten OTTO HELLSTRÖM i marshäftet 
av Skogsvårdsföreningens tidskrift gjort en del erinringar med anledning av 
min uppsats rörande samma fråga, intagen i häfte 11 förlidet år. 
I den av herr H. kritiserade uppsatsen framhöll jag de huvudsynpunkter, 
som jag ansåg böra anläggas vid bedömandet av den föreliggande frågan, 
nämligen å ena sidan olägenheterna för den enskilda sågverksindustrien och å 
den andra sidan den ökade inkomst, statsverket kan beräknas erhålla genom 
statens egen förädling av sina timmertillgångar, varefter jag genom anförande 
av konkreta exempel från två staten tillhörande, mindre sågverk i mellersta 
Sverige — Bjurfors och Karlsby sågverk — sökte visa, att det ökade rot- 
nettovärdet å timmerskogen, som var att påräkna genom förädlingen, avgjort 
talade till förmån för införande av statssågverksdrift 1 ökad omfattning å de 
större statsskogarna i södra och mellersta delarna av landet, där förhållandena 
ansågos nära överensstämma med dem i Bjurfors och Karlsby. Vad Norr- 
land beträffade, där givetvis även prislägen å timmer å en del håll kunna vara 
sådana, att de ur ekonomisk synpunkt gott kunna motivera anläggandet av 
statssågverk a kronoparkerna, inskränkte jag mig till det uttalandet, att det 
säkerligen skulle visa sig vara väl använda pengar att för försöksdrift uppföra 
ett större, fullt modernt sågverk vid någon av de mer betydande norrlands- 
älvarna. 
Såsom av förestående framgår, gäller sålunda frågan endast, huruvida staten 
bör genom anläggande av sågverk söka avvinna de egna skogstillgångarna större 
inkomst, varemot någon konkurrens från statens sida om de enskildas skogs- 
tillgångar aldrig ifrågasatts, vilket måhända förtjänar att särskilt framhållas. 
Mot vad jag framhållit, anmärker herr H. nu till en början, att det är en 
underlig åskådning att genom försöksdrift söka utröna, huruvida sågverks- 
rörelse är bärig 1 statens hand eller ej. I detta omdöme är jag villig in- 
stämma, om erfarenhet saknades om sågverksrörelsens bärighet i allmänhet. 
Men att sågverksdrift, särskilt då den avser att tillgodogöra egna skogstill- 
gångar, ej är dålig affär, därför borgar tillräckligt de skogsägande sågverks- 
bolagens goda ekonomiska ställning och ej minst den omständigheten, att väl 
knappast någon större enskild skogsägare anser sig hava råd att låta den 
möjligheten att - öka inkomsten från sina skogar vara obegagnad, som ligger 
i att själv försåga sitt virke. Jag har därför tillåtit mig utgå ifrån som en 
tämligen självfallen sak, att en anläggning av ett fullt modernt statens såg- 
verk i större stil vid en älvdal, där konkurrensen ej är dess livligare, baserat 
å försågning av egna timmertillgångar skall vara bärig. Man får väl dock 
utgå ifrån, att det statens affärsdrivande verk, som närmast får realiserandet 
av ett dylikt förslag om hand, numera likaväl som en bolagsstyrelse vet att 
anlägga förnuftiga synpunkter vid val av plats för anläggningen m. m. liksom 
att till sågverkets ledare söka bland fackmännen å området få en verklig för- 
