828 ERIC W. RONGE. 
närmare grannskapet med tjällskogarna och deras rotgrova och hastigt 
avsmalnande stammar. 
Den avsevärda skillnaden emellan verkliga kubikmassorna åa samma 
dimension som rotstock och som toppstock, vilken framgår av ovan- 
stående utrednings-siffror, torde i detta sammanhang vara värd ett litet 
närmare beaktande. Enligt beräkningen härovan ställer sig toppstocks- 
LO A 
och 21 & och för tall resp. 47 Z, 31 Z och 26 Z högre än de beräk- 
nade medeltalen. Att procentsatserna för tall bli så mycket större än 
Lå '"t 
kubikmassan å 19” X 3” och 19” X 5” för gran resp. 37 2, 23 & 
för gran förklaras därav, att formklassen inom bark för tall (se fig. 2) 
är högre, varav följer, att rotstocken blir relativt litet avsmalnande, under 
det att toppstocken »toppar» så mycket hastigare. När man nu för 
värdesättning utbytesberäknar ett två-stocksträd och kuberar efter de 
medeltal, som angivas i en vanlig kubiktabell, måste sålunda ett för lågt 
resultat erhållas för andra stockens massa. Och i de fall, då denna ut- 
tages till pappersved, blir felet synnerligen avsevärt, eftersom det då mer 
än eljest är den verkliga kubikmassan, som bestämmer värdet. Nu ut- 
jämnas visserligen denna felaktighet i de flesta fall därigenom, att även 
småträd — en-stocksträd — ingå i stämplingen, men förhållandet är dock 
beaktansvärt, och speciellt gäller detta i fråga om stämplingar med så hög 
minimidimension, att all pappersved erhålles i form av toppstockar. 
Jag har här ovan på tal om värdesättningar egentligen endast rört 
mig med stämplingar, men givet är, att de grafiska utbytestablåerna även 
kunna komma till nytta och användning vid värderingar i större skala. 
För erhållande av ex skogs realisationsvärde utföras de vederbörliga 
undersökningarna av höjd och formpunkt i samband med taxeringsför- 
rättningen å marken, varefter — om skogen linjetaxerats — en utbytestablå 
för varje trädslag upprättas, som då utvisar medelutbytena för trakten 
i fråga. Utföres taxeringen beständsvis, kan man förutom medelhöjdkurvan 
för tall och för gran uppdraga även en övre och en undre höjdkurva 
(eller tvenne); varje bestånd hänföres sedan allt efter trädslag och bestånds- 
höjd till närmast överensstämmande kurva. I så fall bör man tack vare 
det större antalet utbytestablåer kunna räkna på att erhålla ett något 
säkrare slutresultat. Barkundersökningar böra även göras, för så vitt man 
icke förut innehar för trakten gällande medeltal. 
Vid upprättandet av ett dylikt system av utbytestablåer för samma trakt 
kan man utan vidare tillämpa samma medelformklasser för de olika ta- 
blåerna. Ty alla försök att erhålla en särskild formklasserie för varje 
höjdkurva vid bearbetning av undersökningsmaterial från skogen ha visat, 
att ingen skillnad — praktiskt sett — föreligger mellan medelformklas- 
serna för längre och för mera kortväxt skog å samma marker. Denna 
