FLOTTNINGSKOMMITTÉNS BETÄNKANDE. 847 
område, samt — inom den defensiva vattenrättens gränser — av frågor be- 
träffande dammbyggnader. Dessutom skulle varje vattendomstol föra en bilaga 
till vattenboken, innehållande förteckning över alla, efter det vattenlagen trätt 
i kraft, 1 laga ordning beslutade torrläggningsföretag och andra för inskriv- 
ning i själva vattenboken ej avsedda anläggningar med avseende å vatten in- 
om vattendomstolens område. 
Då alltså nämnda kommittéer undantagit allmänna fottleder från inskrivning 
i vattenboken, hava flottledningssakkunniga 1 kap. 12 varit av motsatt åsikt. 
Dock anses, på grund av att vattenboken eljest skulle i alltför betungande 
grad bliva belastad med sakliga uppgifter, att endast flottledsdammar böra i 
vattenboken inskrivas, varemot övriga beslut i flottledsmål endast böra regz- 
Streras. | 
Ett lika digert kapitel omfatta därefter motiven till »förslag till lag om flott- 
ning i allmän fottled>. 
Flottning i allmän flottled står naturligtvis, som hittills, en var fritt. Den 
i lagen åsyftade flottningen är stycketalsflottning. Det gamla, före 1880 an- 
vända s. k. okirojsystemet, varvid man överlämnade åt någon enskild person 
eller bolag att för allmänhetens räkning ombesörja all flottning, var förenat 
med åtskilliga olägenheter och har — efter praktiserande nu under ett 30-tal 
år av flottningens utövande genom flottningsföreningar — frångåtts av såväl 
den nya lagberedningen som flottningssakkunniga, varför numera en var, som 
vill begagna allmän flottled till flottning, är både förpliktad och berättigad 
att tillhöra flottningsförening, och detta gällande alla flottleder. Undantag 
göres endast för innehavare av jordbruksfastighet inom by eller hemman, som 
gränsar till flottleden, i vad det rör framflottande av husbehovsvirke, som kan 
framföras utan avsevärt hinder för den allmänna flottningen och utan sam- 
manblandning med däri ingående flottgods. 
Terminologien allblmän flottning 1 motsats mot nu nämnda /husbehovsflottning 
är ny. 
Nu gällande flottningsstadga benämner den av flottningsförening ombestyrda 
flottningen gemensam flottning. 
Då de förutsättningar, som 1880 års lagstiftare hade att utgå ifrån, numera 
icke till alla delar förefinnas, har begreppet allmän flottning såsom beteckning 
för all den flottning, som betingar delaktighet i flottningsförening, i motsats 
mot husbehovsflottning, uppdelats i dels gemensam fottning, då flera personers 
flottgods framflottas sammanblandat och gemensamt, dels separatflottning, då 
flottgods, tillhörigt en flottande (annorledes än såsom husbehovsflottning) fram- 
föres i leden skilt från andra flottandes flottgods — ett fall, som ofta in- 
träffar i södra Sveriges flottleder, där dels flottgodsmängden är ringa, dels de 
flottandes antal uppgår till blott några få stycken. 
Åt vattendomstolen lämnas full frihet beträffande frågan om, huruvida al 
flottning skall verkställas såsom separat, eller om endast £illfällig separatflottning 
skall äga rum. 
Den, som ombestyr flottningen, måste medgivas rätt att när och varhelst 
det finnes nödigt eller lämpligt för flottningens ändamålsenliga ombesörjande, 
få utlägga tillfälliga länsor eller ledbommar utan att först invänta tillåtelse av 
vattendomstolen eller strandägare, dock med villkor, att båt- och roddtrafik 
ej avsevärt hindras eller försvåras. 
Skadelidande har att för utfående av ersättning vända sig till flottningsföre- 
