332 RUTGER SERNANDER. 
Marken kring de enstaka naturminnesmärkena bör alltid vårdas så, att 
naturminnesmärket, d. v. s. trädet, den geologiska bildningen o. s. v., ej 
tar skada. 
Naturskyddet vill nu med sig i än större utsträckning förena skogens 
män till gemensamt arbete, och jag ber att till Svenska skogsvårdsföre- 
ningens arbetsutskott få framföra Naturskyddsföreningens vördsamma 
tack för denna välkomna inbjudan till gemensamt arbete under dessa 
skogsdagar. 
Under de gångna åren ha vi fått en mängd värderika påpekanden om 
naturminnen från såväl statens som enskilde skogsmän — märk t. ex. de 
Bro ör pe 
ks SAR SÅ fd SS 
er ANN 
RR AA SN 
Foto av H, ÖSVALD. 29. 4. 1917- 
Fig. 9. Jättetallar, avverkade vintern 1916—1917 i Kungsparken vid Uppsala. 
viktiga bidragen till skogsträdens raser, som våra jägmästare lämnat —, 
och domänstyrelsen har alltid välvilligt förordat Vetenskapsakademiens 
och Naturskyddsföreningens förslag till avsättande av naturminnesmärken. 
Under förhoppning om att här allt fortfarande få påräkna skogsmän- 
nens hjälp vid avsättningen av enskilda naturminnen, såsom jätteträd, 
bildningsavvikelser, nya förekomster etc., bortser jag emellertid nu från 
dessa. Endast i förbigående några reflexioner vid den gång på gång 
återkommande tidningsnotisen »En fallen jätte». Vi veta, hur det låter: 
»På X bruks ägor/har avverkats en gran av oerhörda dimensioner. Den 
mätte 10 fot i omkrets vid roten och apterades i 6 stockar, mätande 
etc. etc. Därtill kommer en toppstock, som avslogs i fallet och som 
mätte 17 fot i längd och 6 tum diameter i lilländan. Å granen räknas 
