304 RUTGER SERNANDER. 
o. S. v. Natura artis magistra. Naturen är alltjämt vetenskapens och tek- 
nikens oumbärliga lärarinna. 
Nu ha vi visserligen våra storslagna nationalparker, men i dessa finnas 
endast några skogstyper, och de äro huvudsakligen lappländska. Vi be- 
höva emellertid en mängd parker, men framför allt reservat, även i mel- 
lersta och södra Sverige på de fläckar, där mer eller mindre orörd natur 
kan uppletas. Några exempel ur högen. 
Vi ha de klassiska sydbergenr med deras relikta lövängsbestånd. Tänk 
om naturskyddet kunde få ta hand om /Mykjeberget i övre Dalarne, be- 
kant sedan LINNÉS besök 1734 (20): 
Foto av HF. OSVALD. 20: 4. I0L7- 
Fig. 11. Kungsparken vid Uppsala efter hygget vintern 1916—1917. 
» Södra och östra sidan av berget var brant som en mur, av ren sten, som 
intet var kluven, till en otrolig höjd. Przases tog med sig alla 3 naturalisterna 
utför de brantaste klipporna, att examinera vad naturen gömt under så 
stark fästning. — Nedanför branta bergsklippan låg en smal grön plats 
runt omkring på öster och söder med varjehanda örter utsirad, vilken 
efter gemene mans utsago sades vara curieusare av mången /ortus Bo- 
zanicus. Nedanför dessa klippor låg sten på sten, att man med största 
möda kunde hinna neder till bottnen av en så ampel grundval, som na- 
turen gjort hade.> Här på den »gröna platsen» funno de nu lönn, lind, 
Viola mirabilis med flera, >hwilka wäxter fuller älliest i Swerige äro all- 
männa, men här uppe mycket främmande»>. 
