SKOGSVARD OCH NATURSKYDD. 887 
ju från sina domäner lämna ett litet stycke på 30 hektar, och frågan 
vore löst. Men de ledande skogsmyndigheterna måste, för att detta skall 
nås, gripa in och framföra just dessa skogliga behov. 
Så är det över hela linjen; det ligger i avsättandet av dessa urskogs- 
reservat, som, om intet göres, med rasande fart gå sin undergång till 
mötes, ett statsintresse, där i själva verket vår skogsvård är djupt en- 
gagerad. Om de stora bolagen på sina skogsvidder också undantogo 
några reservat, är detta endast en förutseende politik, som framtida intres- 
senter säkerligen skola gilla. 
Om vi tack vare skogsmyndigheterna verkligen få ett antal reservat 
avsatta i våra naturskogar, gäller det att sköta dem, vilket är mycket 
lätt, ty de skola sköta sig absolut själva. Då det i vissa skogskretsar 
finnes en alldeles annan uppfattning än den, vilken naturskyddets egna 
malsmän i hela Europa anse som självklar, och vilken varit den ledande 
i deras insats, vill jag i det följande anföra några fall av, huru skogs- 
män sköta reservat och naturparker, som icke naturskyddsmännen kunna 
gilla. ; 
Tyvärr ligga ännu stora områden i vårt land ouppodlade, ehuru de 
med fördel skulle kunna läggas under åkerns eller skogens välde. Skogs- 
planteringen har framför sig ett väldigt arbetsområde. Men därför är 
det inte sagt, att det är bra att plantera trädplantor överallt. 
Då våra ädla lövträd komma i direkt konflikt med granen, äro de 
dödsdömda. De uppskjutande granspirorna döda obevekligen under sitt 
mörka barrverk den ena efter den andra av lövträdens grenar. Man 
skulle därför tycka, att det vore mindre lämpligt att inplantera gran under 
och invid våra vördnadsbjudande jätte-träd. Men ingenting kan hindra 
en nitisk skogsplantör, då han är 1 farten. 
» Tusenårseken» på Särö, Nordens största exemplar av Quercus sesst- 
liflora, stod ännu 1870, som bilden fig. 6 visar, fri och okränkt. Men 
snart började man plantera gran omkring och under densamma, så att, 
då jag ar ror13 besköte platsen, började de tränga upp i kronans 
nedersta parti. Jag fäste ägarens, nu avlidne direktör H. L. YBERG, 
uppmärksamhet härpå, och han borthögg genast de farliga inkräktarne. 
Nordens sällsyntaste träd är den s. k. Bohuslinden 7Zila platyphyllos. 
I Sverige finnes summa 3 exemplar. Kring den största av dessa, Blöte- 
bogslinden, en jätte, 635 cm i omkrets vid brösthöjd, har man plan- 
terat en nu tät granskog, som snart skall ha dödat den förut ej över- 
flödigt livskraftiga åldringen. (24.) Nog kunde några granar få saklöst 
borthuggas. Men jag känner, huru obönhörliga en del s. k. »praktiskt» 
folk äro i sådana fall. 
