(849) FORM OCH FORMVARIATIONER HOS LÄRKEN. 931 
risk och japansk lärk. Närmare meddelande om dessa försöksytor läm- 
nas av SCHOTTE (z4) i den slutliga redogörelsen över försöken. För föl- 
jande undersökningar ha 32 försöksytor i europeiska och 12 i sibiriska 
lärkbestånd kommit till användning (tab. 1 och 1 a). Det japanska lärk- 
materialet ansågs väl obetydligt för några närmare utredningar. 
Angående metoderna för ytornas utläggande hänvisas till SCHOTTE 
(74 och 73). En kortare redogörelse över ytornas uppskattning lämnas i 
en av författaren (77) utförd studie. Materialet för här föreliggande under- 
sökningar har hämtats ur de i och för uppskattningen av försöksytorna 
fällda provstammarna. 
Metoderna för uppmätningen av stammarna ha under årens lopp 
ej i högre grad förändrats. Redan från första början utfördes nämligen 
kuberingen genom fullständig sektionering, varvid de till provträd av- 
sedda sektionerades å varje meter med början vid stubben och 0,5 m 
och i fortsättningen således å 1,s, 2,5, 3,5 Mm 0. sS. v. För övriga stammar 
har under senare åren en något förenklad sektionering använts. För här 
framlagda undersökningar ha endast de å varje meter sektionerade prov- 
stammarna kommit till användning. Alla rent abnorma stammar äro 
således redan vid uppmätningen frånskilda. 
I princip har som nämnts provstamsmätningen utförts på samma sätt. 
Under årens lopp ha emellertid en del förändringar vidtagits i detaljerna 
av mätningen, särskilt därigenom, att en del nya stamkaraktärer tagits 
med i räkningen. Mätningarna ha i allmänhet i skogen direkt införts å 
för ändamålet särskilt avsedda blanketter. 
Den enda svaghet, som egentligen vidlåder de utförda mätningarna, 
är att sambandet mellan brösthöjdsmåttet, och övriga sektionsmått ej 
angivits. Detta medför vissa svårigheter att få det förra att på till- 
fredsställande sätt korrespondera med de senare. Dessa svårigheter 
ökas ytterligare därigenom, att brösthöjdsmåtningen utföres å stående 
stam, medan övriga mätningar naturligtvis utföras å liggande stam. 
Av dessa skäl ha brösthöjdsmåtten vid den närmare bearbetningen av 
materialet lämnats ur räkningen. De ha endast använts som utgångs- 
mått vid uträknande av diameterkvoterna. Härvid spelar det näm- 
ligen föga roll, om utgångsdiametern ej fullt korresponderar med övriga 
mätningar. Är den för liten, erhålles genomgående för höga diameter- 
kvoter och tvärt om. Sambandet mellan de olika diameterkvoterna störes 
emellertid ej härav, utan den erhållna stamseriens allmänna gång blir 
oförändrad. Strängt taget skulle man således kunna använda vilket ut- 
gångstal som helst, exempelvis ett gemensamt för samtliga till en grupp 
förenade stammar. Denna metod skulle tydligen giva samma resultat 
som direkt nedräknande av medeltal för de skilda diametermåtten, ut- 
