984 L. MATTSSON. (902 
ning ske, då tydligen på grund av den använda indelningsmetoden i de 
högre klasserna en ansamling av stammar av den ovan först nämnda 
typen måste äga rum, medan motsatsen måste vara fallet i de lägre 
formklasserna. Tydligen är det sådana förhållanden, som åstadkomma 
de påpekade avvikelserna från medelserierna hos europeiska lärkens ytter- 
formklasser. 
Enligt detta resonemang kunde vi alltså redan på förhand vänta, att 
materialets ytterklasser skulle lämna avvikande värden. Att sådana ej 
kunna iakttagas å det sibiriska materialet, beror tydligen därpå att i 
detsamma endast de formklasser medtagits, vilka ligga närmast medel- 
talet för hela materialet. 
Några genvägar i och för konstruerandet av avsmalningsserierna för 
dessa övre delar av stammen kunna ej angivas. Möjligen kan för dia- 
meterkvoterna å sex tiondedelar av stamhöjden samma metod begagnas, 
som förut anvisats för diameterkvoterna under mitten av stammen. 
Betraktas de olika serierna, som erhållits av europeiskt lärkmaterial 
något mera ingående, skall man finna, att de högre stammarna i topp- 
sektionerna förete en något mindre fyllig form än de kortare. Skillnaden 
är så genomgående, att man knappast kan förklara den som beroende 
av tillfälliga omständigheter. Å andra sidan är den av ett så obetydligt 
belopp, att den helt kan negligeras. 
Slutresultatet av jämförelsen blir följaktligen. I fråga om stammens 
byggnad ovan brösthöjd kunna ej några skiljaktigheter spåras i det till- 
gängliga materialet. Båda lärkarterna äro tydligen uppbyggda enligt 
samma lagar. Däremot kunna avvikelser från medelformen spåras hos 
stammar av samma art men av olika höjd, varförutom ännu större av- 
vikelser påvisats för sådana stammar, som i fråga om formklass i högre 
grad avvika från medeltalet av det för var gång undersökta materialet. 
De slutgiltiga avsmalningsserierna för jämna formklasser återfinnas i tabell 
27. En jämförelse mellan dessa värden och de förut av JONSON (4 sid. 
307+, 5 sid. 293") för tall och gran beräknade visas i tabell 28. 
Som synes ange de av JONSON beräknade värdena för formklasser av 
lägre formkvot än 0,75 en något starkare krökt stamdel under mitt, me- 
dan för de högre formklasserna förhållandet är det motsatta. Rätt in- 
tressant är att jämföra de nu påvisade differenserna med de i tabell 2 
anförda mellan av JONSON för granen observerade och beräknade värden. 
Differenserna äro nämligen i båda fallen av så gott som fullständigt 
samma storlek. Detta tyder på, att såväl lärk, som tall och gran, i 
stamdelen mellan brösthöjd och mitt uppvisa fullt ut samma stamform. 
Denna kan ungefärligen beräknas ur HÖJERS (2) ekvation, men anger 
denna för lägre formklasser en något för mycket böjd, för högre form- 
