9386 L. MATTSSON. (9904) 
klasser däremot något för rak stamkurva. De största felen erhållas i 
högsta formklassen. 
För stamdelarna ovan mitt uppvisa de för lärken beräknade värdena 
rätt stor avvikelse från JONSONS granvärden. Genomgående ange de 
mindre fyllighet. Jämförelsen med tallen däremot lämnar annat resultat. 
Lärken visar visserligen en genomgående något mindre fyllig form, men 
differenserna äro av ytterligt obetydliga dimensioner. Då emellertid de 
av JONSON (4 sid. 294") observerade serierna uppvisa en något fylligare 
form än de beräknade, förefaller det, som om lärken skulle fylla ännu 
något sämre i toppen än tallen, likväl med undantag för översta sek- 
tionen. Skillnaderna synas emellertid vara så ytterst obetydliga, att de 
mycket väl kunna förklaras som beroende av rena tillfälligheter. 
B. Formklassvariationerna inom europeiska och sibiriska lärkbestånd. 
Föregående undersökningar ha lämnat till resultat, att inom bestånd 
av europeisk lärk formkvoten varierar kring medeltalet med en medel- 
variation av +4,4 E. För den sibiriska lärken uppnår motsvarande 
siffra en storlek av + 4,9 E. Denna större formklassvariation inom det 
sibiriska materialet överensstämmer med förut sid. 868 för europeiska 
lärken påpekade förhållande. Det förefaller således som om lägre medel- 
formklass skulle stå i samband med något större formklassvariation. Un- 
der sådana förhållanden måste formklassvariationen för de två arterna 
anses fullt lika. Inom vardera materialet kunna växlingarna i medel- 
variationens storlek ej sättas i samband med någon annan beståndska- 
raktär, utan måste de förklaras som beroende av det för varje yta syn- 
nerligen obetydliga materialet. 
I fråga om formklassernas fördelning kring medelvärdet inom bestån- 
den förhålla sig de två arterna på samma sätt. Fördelningskurvan blir 
nämligen något positivt assymetrisk. 
Likheten sträcker sig även till sambandet mellan brösthöjdsdiameter 
och formklass. Formklasskurvan visar nämligen en svag lutning av sådan 
art, att de grövre dimensionerna hava lägre formklasser än de smäckrare. 
Denna lutning är emellertid betydligt mindre utpräglad hos sibiriska lär- 
ken. Medan hos europeiska lärken skillnaden i formklass mellan smäck- 
raste och grövsta dimensionsklass uppgår till 6 E, når den hos den si- 
biriska endast ett belopp av 1,5 E. Båda dessa uppgifter äro emellertid 
av relativt osäker natur, särskilt den senare som endast stöder sig på 
resultatet från 12 försöksytor. Det troliga är nog att formklasskurvan i 
europeiska och sibiriska lärkbestånd uppvisar samma lutning. 
Möjligen skulle man kunna tänka sig att de olika resultaten vore be- 
roende av ytornas olika ålder. Detta antagande finner emellertid ej stöd 
