1054 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
Sedan styrelsen till belysande av verkningarna av dessa bestämmelser framhållit, att för 
löneinkomster överstigande 5,333: 34 kr. krigstidstillägget blir mindre än 15 4 för att vid löne- 
inkomst utöver 9,800 kr. alldeles bortfalla, framställer styrelsen frågan, huruvida ovanberörda 
undantag och begränsningar i avseende å rätt till krigstidstillägg böra stadgas jämväl för 
nästkommande år. 
Styrelsen anser, att man efter allt att döma har skäl att befara, att under nästkommande 
år dyrtidens tryck skall bliva allt mera kännbart och behovet av krigstidstillägg för befatt- 
ningshavare i statens tjänst ytterligare ökat. De förhållanden, som påkallat och alltjämt 
påkalla krigstidstilläggets utbetalande, anser styrelsen numera ha antagit karaktären av något 
mera bestående, om vars fortbestånd för en avsevärd tid framåt tvivel icke längre lärer råda. 
Styrelsen framhåller vidare, att det torde vara uppenbart, att penningvärdets fall utgör ett 
av de kraftigaste skälen för att tillerkänna statstjänare krigstidstillägg, och synes det styrel- 
sen med fog kunna ifrågasättas, huruvida icke konsekvensen fordrar, att de ovannämnda 
inskränkningarna borttagas, då de nuvarande avlöningarna, även till de högsta statstjänste- 
männen, bestämts med hänsyn till, vad som under normala förhållanden kunde anses utgöra 
skälig ersättning för med vederbörandes befattning förenat ansvar och arbete. 
Med framhållande av den sänkning i levnadsstandarden, som följer med reduceringen av 
avlöningen genom penningvärdets fall, samt den menliga inverkan detta kommer att ha vid 
rekryteringen av de högre tjänstemannaposterna, då genom närmgslivets utveckling efterfrå- 
gan på dugande krafter för besättande av chefsplatser gör sig alltmera gällande, ävensom 
att de för innevarande år gjorda begränsningarna och undantagen, ehuru de för dem, som 
drabbats därav, äro synnerligen kännbara, dock minska krigstidstillägget i sin helhet för 
styrelsen och den styrelsen underlydande personalen med förhållandevis så obetydligt belopp, 
att det kan anses alldeles försvinnande, hemställer styrelsen, att de synpunkter styrelsen 
framfört måtte beaktas vid framläggande av nådigt förslag angående krigstidstillägg m. m. 
under år 1918 åt befattningshavare 1 statens tjänst. 
Fridlysning av björn. 
Domänstyrelsen har härom den 4 december 1917 avgivit underd, utlåtande med anledning 
av en av Svenska Naturskyddsföreningen gjord underdånig hemställan om total fridlysning 
av björn under minst 10 år antingen inom hela landet eller åtminstone inom Värm- 
lands, Kopparbergs, Gävleborgs, Västmanlands och Jämtlands län, samt om ytterligare be- 
stämmelser rörande rätt att skjuta anfallande björn eller s. k. skadebjörn med stadgande, att 
sålunda dödad björn icke må av skytten behållas utan anmälas för och överlämnas till laga 
myndighet. 
Styrelsen meddelar, att samtliga i ärendet hörda överjägmästare tillstyrka Naturskydds- 
föreningens framställning och förorda fridlysning av björn inom hela landet. Därvid har 
framhållits, att björnstammen oaktat de åtgärder, som vidtagits till dess skydd, oavbrutet 
minskats, helt säkert orsakat av den oavlåtliga förföljelse, för vilken björnen från männi- 
skans sida vore utsatt. Vidare har framhållits, att inom de områden, där skyddslagstiftnin- 
gen varit kraftigast eller inom nationalparkerna, djurstammen visat tendens till ökning. 
Konungens befallningshavande i Norrbottens och Västerbottens län ha icke ansett sig 
kunna tillstyrka total fridlysning av björn, särskilt inom de till lapparnas begagnande ute- 
slutande anvisade marker med hänsyn till den fara för renskötseln, som därigenom skulle 
uppstå. 
Styrelsen håller före, att ytterligare åtgärder äro av behovet påkallade för att bereda 
björnen skydd inom landet, då eljest fara synes föreligga, för att den kommer att småningom 
försvinna ur vår fauna. Styrelsen hemställer därför, att handlingarna i ärendet måtte över- 
lämnas titl de i anledning av bemyndigande i nådigt brev den I nov. 1915 och den 3 juli 
1916 tillkallade sakkunniga för verkställande av utredning beträffande bl. a. frågor rörande 
bättre skydd för vissa sällsynta däggdjur och fåglar att tagas i övervägande vid den utred- 
ning i frågan, som på dem må ankomma. 
