1904. No. 5. FORTSATTE BIDRAG TIL NORGES ANTHROPOLOGI. i; 



saavel Fortiden som Xutiden. saa Sammenligningen kan blive af kultur- 

 historisk Betydning. Jeg har derfor ogsaa bestræbt mig for, saavidt 

 muligt, at give en saadan Skildring af Folkecharakteren inden de Amter, 

 hvis Anthropologi jeg hidtil har behandlet, hvor vanskeligt det end var, 

 og forovrigt give Forklaring til dens rette Forstaaelse, og hvordan en- 

 kelte Sider af denne knune antages at være bleven influeret af ydre 

 Forhold og Livsbetingelserne. Naturligvis har jeg heri ikke kunnet stolte 

 mig alene til mine egne lagttagelser ; thi der skal jo et aarelangt Samliv 

 med Befolkningen til for at faa det rette Indblik i dennes Aandsliv, — 

 især naar man erindrer, hvor indesluttede og reserverede i saa Hen- 

 seende den storste Dal af vort Folk er saavel ligeoverfor sine egne som 

 endda mer ligeoverfor fremmede. Jeg har maattet stotte mig til andres 

 Opfatning, Folk, som jeg maatte forudsætte kjendte Befolkningen bedre 

 end jeg, og som vare tilstrækkelig skarpe og upartiske lagttagere. 



Jeg har imidlertid faaet hore meget ilde og havt mange Ubehage- 

 ligheder derfor, og Undersogelserne ere a f den Grund blevne standsede; 

 men jeg fandt, at saafremt det var Sandhed, hvad jeg ikke havde Grund 

 til at betvivle, maatte denne dog siges, — den laa hoiere end alle pri- 

 vate og personlige Hensyn. 



Ikke at medtage i den anthropologiske Beskrivelse en folkepsycho 

 logisk Charakteristik, hvor en saadan i det hele kunde gives og var noget 

 af det mest udprægede ved Befolkningen, betragtede jeg for en saadan 

 Mange! ved Arbeidet, at det ikke kunde tillades — da hk heller det hele 

 ligge — , og var Undladelsen sket af svage og personlige Hensyn, var 

 den ikke derfor mere tilgivelig. 



Er Forskjellen mellem Bratsbergs Amts to oprindelige Folkestammer. 

 Grænrr og TheUr^ som vi ovenfor have seet. forholdsvis ikke saa sær- 

 deles betydelig med Hensyn paa Skalleformernes Fordeling, men mere 

 paatagclig for andre anthropologiske Charakterers Vedkommende, saa er 

 den folkepsychologiske Skilnad melletn dem ikke mindre udpræget og 

 mærkeligy ligesaa udpræget som den linguistiske. 



Ingen af de Forfattere, der have befattet sig med dette Amts og dets 

 Befolknings Beskrivelse, har imidlertid fremhævet denne Forskjel eller 

 taget Hensyn til den, endskjont den dog maa være falden dem i Oinene. 

 Allesteder er der kun Tale om Thelemarkingen, og den Charakteristik^ 

 som er given, er ogsaa kun Thelens. Grænens Charakter har Ingen taget 

 Hensyn til. endskjont han endnu sidder inde med Amtets bedste Egne 

 og vistnok i sin Tid var den mægtigste og ialfald har givet Landskabct 

 sit Navn. Det maa vel skrive sig fra, at han ikke er saa udpræget og 



