1904. No. 5. FORTSATTE BIDRAG TIL NORGES ANTHROPOLOGL 29 



Blodhævnen gik her nemlig længe i Svang selv efter Christendommens 

 Indtbrelse. 



Christian den 5tes Lov (1687), der indforte Dodsstraf istedenfor 

 Mandebod, virkede vel en Del til at laegge Baand paa og dæmpe de 

 viide Gemytter, men det stærke 01 undlod alligevel derfor ikke at gjore 

 sin skjæbnesvangre Indflydelse gjældende i Brj-Uuperne og Gravollene, 

 og Bæltespændingen foregik langt nedover i Tideme, og ved saadanne 

 Leiligheder bleve da de »Fredens Mænd*, Præsteme, ofte haanede af de 

 vilde og berusede Berserker. Den bekjendte Undalspræst og Historiker 

 Peder Clausson Friis giver derfor i sin i Begyndelsen af det 17de Aar- 

 hundrede forfattede »Xorrigis Bescrifuelse« Thelemarkingerne et temme- 

 lig strængt Skudsmaal: 



»Indbyggerne ere onde, ugudelige, haarde, vilde oe oprøriske Folck. 

 Det meste Mandrab, som gemenligt udi Norriges Rige skeer. tildrager 

 sig udi Tellemarcken, nogle uforskammede Dieffuels Kroppe med Hor, 

 Mord. Mandrab, Ketterij, LosletTnet, Slagsmaal oe andre hos hen- 

 gende Laster oe L^Iempe offuer alle som her i Landet boe, hafFde deris 

 storste Lyst i gammel Tid at dræbe Bisper oe Prester, Fougder oe Be- 

 falningsmænd, som oe paakiender, at til en Kireke i det Laen ere 7 Pre- 

 ster ihielslagne, oe sommesteds en eller to, oe sommesteds flere. 



Jeg hafuer kiendt en, som der vaar fod, huis Fader hafde ihielslaget 

 3 Prester, oe naar denne vaar drueken, bad hand Gud. at hand ieke 

 maatte doe, for end hand oe haffde slagit saa mange Prester ihiel.« 



End videre beskylder han dem for » deris umaadelig Drick oe Gieste- 

 bud, oe som der gierne med følger, store Brodepenninge for Hug oe Slag. 

 Mord oe Manddrab. Hoer oe andre Synder, som de bedrifue, det selfuer 

 ieke forspilder. 



Det er ikke historiskt oplyst om Drabet af de mange Præster, og 

 muligens Clausson her har gjort sig sk}-ldig i en Forvexling med Sæters- 

 dalen, hvor det jo er notorisk, at de vare præstelose i 3 Aar, fordi de 

 havde ihjelslaaet sin Præst og de som Folge deraf ikke fik nogen igjen, 

 for de havde indgaaet en Forpligtelse til at opfore sig »ehristeligen og 

 tilborligen < mod sine Præster. Som selv Præst tog naturlig\-is Clausson 

 haardt paa Vei, men at Folket var vildt og ustyrligt, er vist neppe tvivl- 

 somt, og de lignede i saa Henseende vistnok sine Fættere Sætersdoleme. 

 Efter Reformationens saa hovedkuls og voldsomme Indforelse opstod 

 der jo som Folge deraf utvivlsomt en Forraaelse af Befolkningen hele 

 Landet over, og en stor Tilbagegang foregik baade i moralsk og ethisk 

 Henseende. Denne i saa mange Henseender indgribende Forandring 

 kom jo saa lidet forberedt paa Folket, og ikke heller var der sarget for 



