30 C. O. E. ARBO. M.-N. Kl. 



at faa de katholske Præster afløst af duelige protestantiske; de første vare 

 som bekjendt for en stor Del temmelig uvidende og mangelfulde og 

 mange af dem vel danske, saa de selvfølgelig ikke hellere bleve forstaaede 

 af Almuen — den danske Tunge maatte ofte forekomme denne næsten 

 løierlig, og hjelpeløse og upraktiske vare naturligvis disse Slettelandets 

 Folk her oppe i Fjeldbygderne, hvilket altsammen bidrog til at nedbryde 

 Respecten og Auctoriteten. Man havde holdt af sine katholske Præster 

 i de ensomme Fjeldbygder, hvor de vist førte et forholdsvis exemplarisk 

 Levnet — de havde trøstet deres Døende i den sidste Stund med alle 

 Katholicismens mange forskjellige Hjælpemidler og beroliget den betrængte 

 Sjæl med Løfte om mod en rimelig Godtgjørelse i Form af en eller 

 anden Naturaliepræstation eller anden Gave at læse Sjælemesser for hans 

 Fred efter Døden og Lettelse i Skjærsilden. 



Folket var ikke oplyst og aandeligt modent nok til at forståa Be- 

 tydningen af den nye Læres Indførelse. Dette forklarer vistnok den 

 ringe Sympathi, hvormed man mange Steder modtog de nye protestan- 

 tiske Præster. 



Den næste Forfatter udtaler sig mere moderat om Thelerne. 



A. Bærentsen^ siger saaledes om Thelerne, at de er »et dristigt, 

 behertzigt oe mandigt opiniøsk Folck, som icke gierne nogen Spot u-hefnt 

 hafver villet optage, men hafve værit færdige hin anden at see under 

 Øyne, naar de med Ord eller Gierning kunde blifve læderede«. 



Især er dog Fram i 1802 dem meget gunstig, idet han gaar i Rette 

 med Peder Claussøn. »Den Charakter, som det behagede den som 

 Skribent saare lidet agtværdige Peder Claussøn Undal i hans den almin- 

 delige Udgave af Snurro vedheftede, slette Beskrivelse af Norge at til- 

 lægge Thelerne og Torfæus at oversætte paa Latin foran hans norske 

 Historie er et løgnagtigt, nederdrægtigt Skandskrift, de i samme anførte 

 Facta opspundne eller, saavidt noget deraf maatte være sandt, dog an- 

 førte med Ondskab til at som sværtende et Folkefærd paa hvis almene 

 Charakter de ikke passe.« 



Hertil maa dog bemærkes, at der var forløbet indpaa et Par Aar- 

 hundreder, siden begge disse to Forfattere skrev, og meget kan have 

 forandret sig i den Tid, især siden Christian Kvints Lovbog traadte i 

 Kraft; men VVille^ fortæller jo ogsaa adskillige Træk paa gamle Dages 

 Vildskab og raa Fremfærd imod Præsterne. 



Han siger, at »da Øvre Thelemarken har i de ældre Tider havt et haardt 

 og barbariskt Folk, der ikke har ladet sig bestemme af Lov og Forord- 



' A. Bærentsen: Danmarckis oe Norgis fructbar Herlighed, S. 285. 

 - H. J. Wille: Beskrivelse over Sillejord. 



