32 C. O. E. ARBO. M.-N. Kl. 



kens Lethed og Bøilighed i Sproget saavel i bunden som ubunden Stil, 

 der ofte har forundret mig.« 



Heri har vistnok Jaabæk ogsaa Ret. Det er et begavet Folk, og 

 det er netop deres staerke Side, deres digteriske Evne og Lethed for at 

 udtrykke sine Stemninger og Følelser. Det er heller ikke nogen Lands- 

 del, som har frembragt saa mange »nationale« Digtere som Thelemarken^. 

 Derfor er det ogsaa en saadan næsten uudtømmelig Fundgrube for gamle 

 Folkesagn og Viser. 



Thelen er veltalende som Sør- og Vestlændingen, og hans vakre 

 klangfulde Sprog er ham en god Støtte, saa det ikke er frit for, at det 

 af og til gaar ham, som der siges om Provençaleren, at han beruser sig 

 i sit eget Sprogs Vellyd og som Følge deraf nok kan blive mere vel- 

 talende end egentlig paakrævet. Derfor har ogsaa vistnok Stevjingen 

 tiltalt ham saa, at Thelemarken og Sætersdalen kan betragtes som dens 

 Hjembygd. 



Den mest fuldstændige Skildring af Thelens Charakter skriver sig fra 

 Vetle Vislie^. 



»Telane er so mangslungne og lonute; hugsyn og hugleik og gruv- 

 ling yvi livsens lagnad — i evigt skifte som dalar og tverdalar i Tele- 

 marki. 



Dei er ikkje like austlendingane, heller ikkje vestlendingane. 



Dei synest so endeframme og opne, stundom baansklege. Med du 

 sit og røder med ein Tele, og han talar baade vænt og vitugt um det du 

 kjærer deg um, og du trur du hev han med paa ditt, hev hugen hans 

 fari so vida. 



Underbotnen aat Telen eig dei daarande draumar og dei sterke 

 kjenslur; der er mykje godt og fagert der nede, mykje som ikkje er fagert, 

 bundin hemnhug, innestengd ofse, hat og harm, tvil og verk i hug og 

 haatt. 



Mange vil vita, at det ligg noko tungt og døyvt yvi Telen; han er 

 tamd og hugfallin. 



Han kann nok vera med i leik og lag; han kann vera full av rispur og 

 morosame regglur; han kann syne seg glad og verkeleg vera glad ; men det 

 gjeng ofte ein understraum av saar sorg. 



Han syner seg lettlynd, men er ofte tunglynd; han kann læ av si eigi 

 sorg, spotte seg sjølv. 



1 A. O. Vinje siger etsteds, at Thelemarkea kunde forsyne hele det skand. Norden med 

 Digtere. 



2 Norge i det igde Aarhundrede, II D. S. 177. 



