1904. No. 5. FORTSATTE BIDRAG TIL NORGES ANTHROPOLOGI. 37 



Sind og forsvor at komme der oftere, advarede andre, og Følgen 

 blev, at de Reisendes Strøm langtfra er blevet saa stor, som den burde 

 blevet paa Grund af Egnenes storslagne Skjønhed; Strømmen søgte andre 

 Egne, hvor Naturen ogsaa var skjøn og man ialfald fik Valuta for sine 

 Udlæg og Befolkningen lagde sig mere i Sælen for at taekkes de Reisende. 



Heri er der jo nu i den senere Tid skeet store Forandringer og For- 

 bedringer, siden Touristforeningerne bleve dannede og tog sig af Sagen, 

 men de have havt et vanskeligt Folk at stelle med, derom ere de alle 

 enige ; — de Indfødte have havt mærkelig vanskeligt for at forståa, at 

 dette var noget, de kunde gjort selv, og som vilde bringe dem Fordel. 

 Men Sanatorieeiere og andre klage endnu over, hvor vanskeligt det mange 

 Steder er for dem at erholde nogen Støtte fra Befolkningens Side, end- 

 skjj&nt det skulde være i dennes egen velforstaaede Interesse her at være 

 saa behjælpelig som mulig. Det er som nævnt vel den medfødte og 

 under Opvæxten yderligere tilvante Magelighed, der er Hemskoen — de 

 ville nok udnytte Indtægtskilden, men med saa liden Uleilighed — saa 

 »brylaust« — som muligt. Man finder ikke Gudbrandsdølens Elskværdig- 

 hed og utrættelige, ofte endog forholdsvis uegennyttige Hjælpsomhed lige- 

 overfor Reisende eller Tourister — derfor har ogsaa den foretagsomme og 

 forretningsdygtige Haring hist og her i det Vestfjeldske trængt sig ind i 

 Touriststrøget og forstaaet at udnytte det. 



Det er derfor noget i, hvad \''etle \^islie siger, at Per Gynt kunde 

 været en Thelemarking, men passer langt mindre paa en Gudbrandsdøl ; 

 thi Thelemarkingen er sig »sjølv nok« i ikke ganske liden Grad. 



De i Thelemarken virkende Embedsmænd finde, at Thelen mangler 

 Aabenhed og derfor er vanskelig at komme tilbunds i — dette fremgaar 

 ogsaa af \'islies Charakteristik — og dertil udmærker sig ved en stærk 

 Bibeholden af engang antagne Meninger og Paastande, en Envished i den 

 Retning, der udvikler sig til Proceslystenhed. Derfor er Thelemarken ogsaa 

 det forjættede Land for Sagførere. Han er vittig og har altid gode Svar 

 paa rede Haand. Han er spjøgefuld og forstaar Spøg godt, men blir, 

 naar man spøger med ham, let nærgaaende; thi der er en eiendommelig 

 Blanding af Godslighed og Skarphed hos ham. 



Gaar vi nu over til den folkesphychologiske Betragtning af den est- 

 fjeldske Befolkning — Grænen alisaa — , er det noksaa mærkeligt, at de 

 forskjellige Forfattere saa lidet have fæstet sig ved de Modsætningsforhold, 

 som ogsaa i denne Henseende existere. Det maa vel nærmest skrive sig 

 fra, at man har fundet, at denne ligesom i Sproget har saa meget til- 

 fælles med den almindelige østnorske Befolkning i det hele, at det der- 

 for ikke var noget charakteristisk ved den, og at den paa Grund af de 



