50 C. O. E. ARBO. M.-N. Kl. 



forklarer ikke heller tilstraekkelig iModsaetningsforholdet mel lem Bygderne, 

 endskjj&nt de i nogle Henseender kunne være medvirkende, idet de sidste 

 derigjennem kunne faa et mere smaat og smaaligt Syn paa Tingene. 

 Drangedølen har et aristokratisk Tilsnit, han er en selvbevidst Mand med 

 et stivt, noget afmaalt og tilbageholdende Væsen, hvorfor han af Tørdolerne 

 beskyldes for en vis »Hovenhed«, der virker irriterende paa dem. 



Han er meget gjæstfri, men ærekjær, som han er, liker han ikke, at 

 hans Gjæst kommer altfor uforvarende paa ham, saa han ikke har faaet 

 Tid til at sætte Huset i Orden og hævde sin Ære. Ligeoverfor Frem- 

 mede er han dobbelt reserveret og «var«, saalænge han ikke har fuldt 

 Kjendskab til Vedkommende, men han blir da enten en paalidelig Ven 

 eller en tilbageholden Modstander, der ikke gaar Krogveie foråt skade En. 



Et Selskab af Drangedj&ler er paa Grund af deres Naturel noksaa 

 taust og roligt, hvis ikke visse Oplivningsmidler komme til Hjælp, og 

 han ligger i det hele ikke for Selskabelighed. Gjæstebud ere derfor for- 

 holdsvis en Sjeldenhed undtagen Bryllupper og Begravelser, men da festes 

 der ogsaa dygtig og længe; men Slagsmaal er alligevel meget sjeldent, 

 og den, der da her bruger andet end Næverne, anses for en stor Usling. 

 Han er Idrætsmand, og hans Interesser ligger mest for det, der kommer 

 hans Hovedbedrift Skovbruget nærmest, Jagt, gode Heste og Travere, og 

 Travkjjaring staar derfor høit i Curs og er hans Yndlingssport. Sædelig- 

 heden staar høit i begge Sogne, og det betragtes for en Æressag at gifte 

 sig med den, som engang har givet sig hen, naar Fj&lgerne ikke ere 

 udeblevet. Tyveri, naar det forekommer, kan man være sikker paa er 

 begaaet af »Fremmede«, d. v. s. Udenbygdsfolk. 



I Tørdal er der, om end Skovdriften nu er deres Hovednæring, paa 

 Grund af de mindre Brug, adskillig Fædrift, og Thue beretter i sin Kra- 

 gerøs Beskrivelse, at Byen fik sit meste Kvæg fra den Kant. Drange- 

 dj&len anser ham for at være smaalig og ikke ganske paalidelig; men 

 Forholdene ere som nævnt mere smaa og tarvelige og Fordringerne til 

 Livet ogsaa mindre, hvorfor Fattigbyrderne i Tørdal forholdsvis ere mindre, 

 og Kritikken over dem, som sjøge Hjælp, større. 



Tjørdølen er mere meddelsom og derfor mere selskabelig anlagt; 

 smaa Sammenkomster mellem Gamle og Unge med Leg og Dands ere hyp- 

 pigere og Selskaberne livligere end i Drangedal. Han læser mere og 

 interesserer sig mere for Politik, Religion og andre abstracte Materier. 

 Der er saaledes ikke mindre end 2 Dissentermenigheder og Emissærer i 

 stadig Virksomhed. I Drangedal ytrer det sig paa en anden Maade; der 

 er ogsaa religiøs Interesse, og Kirkesø^gningen er god, men udenfor den 

 officielle Gudstjeneste er der ikke den Tilslutning til Sammenkomster af 



