1904. Xo. ;. FORTSATTE BIDRAG TIL NORGES ANTHROPOLOGI. 89 



med Holt i Nedenaes Amt; Aandsslægtskabet f&lger ogsaa tildels denne 

 Sprogtunge. 



Forholdet er jo heist mærkeligt og viser, med hvilken Seighed en 

 Folketypecharakter kan holde sig upaavirket tiltrods for, at Øst- og Vest- 

 fjeldenes Folk — Græner og Theler — alt siden Fredarhaugens Reisning 

 (hvorom senere) have levet fredeligt Side om Side og paa Grund af for- 

 skjellige Omstændigheder blandet Blod igjennem en Mangfoldighed af 

 Slægtsled. 



P. A. Munch antager, at det er »gautske Vik\'erjer«, som have besatKysten 

 fra Gautelven til Rygjarbit — dette er vistnok i sin Almindelighed rigtigt 

 — og for Vestmars Vedkommende er denne Befolkningsretning jo nok- 

 som betegnende givet i Navnet. Den omtalte Hiatus (s. S. 43) i den 

 brachycephale Kystbefolkningsstribe, som opstaar ved Rygjarbit eller lidt 

 vestenfor, idet den afbr^-des af en dolichocephal indtil Langesundsfjorden, 

 paa Østsiden af hvilken Brachycephalerne atter tage fat som Kystbefolk- 

 ning maaske helt op til Tønsberg, er i saa Henseende ogsaa betegnende. 

 \^or blonde brachycephale Kystbefolkning har jo P. A. Munch selvfølgelig 

 ikke kunnet kjende til. 



I den ældre Gulathingslag omtales Grænland kun som et Anhang til 

 Vikverjeme; derfor beholdtes vel heller ikke Navnet saalænge, men absor- 

 beredes af det mere charakteristiske Thelemarkens. 



Graenens Charakter er, om end beslægtet med, dog ikke ganske lig den 

 østnorske i Jarlsberg og Laurviks Amt, heller ikke med den i det nær- 

 mest tilgrændsende Laugend al føre, men noget kan vel her tilskrives dels 

 Krydsning med Thelerne, dels med den omtalte Urstamme. Det a/sides 

 Drangedal er vel i Grundert det, som bedst har bevaret Grænernes op- 

 rindelige Charakter uforandret, saaledes som den har været fra først af 

 uden synderlig fremmede Tilblandinger (s. S. 50). 



Der er adskilligt, som tyder paa, at Forholdet her oppe ved Norsjø- 

 bygderne ikke til alle Tider har været saa ganske fredeligt. 



Neppe nogen Del af Landet — maaske Ekerbygden i Buskeruds 

 Amt undtagen — har i sine forskjellige Bygder i Forhold til deres Stør- 

 relse saa talrige Bygdeborge som det gamle Grænland: der er 2 à 3 

 næsten i hver Bygd, og selv det afsidesliggende Drangedal har 2 saa- 

 danne ^. 



Navnet paa et eller et Par af disse primitive Forsvarsværker — » Trælborgen » — er 

 noksaa charakteristisk 0% synes at tyde paa, at man brugte Trællene til at at opfore 

 dem, noget, som er heist sandsynligt, da de gamle Nordmænd ikke vare noget sær- 

 deles interesserede for den Slags tungt Arbeide. At det. skulde være Trællemes 

 Forsvarsværker mod sine Herrer, er neppe sandsynligt ; de norske Trælle havde det 

 jo som Regel godt, og nogen Slavekrig i Norden kjender man jo ialfald ikke til. 



