1904- No. 6. NORGES HViMENOMYCETER. lOI 



brun med] rødlig blåligt anstrøg, på midten ofte g rå dugg et, i randen 

 jevn, kun ældre stribet, randen indbjøiet. huden lader sig let flå af; hat- 

 kjødet er hvidt undtagen lige underhuden, hvor det er gråligt æblerødt. 

 Lamellerîne tætsiddende, næsten frie, bagtil afsmalnende, fortil 

 afrundede, først hvide, senere meget s vagt gulagtige, lige lange, 

 enkelte gaffeldelte. S m ag mild. Fandet i tør, med enkelte graner 

 blandet birkeskov i den øvre del af granbeltet ved Golå i Søndre Froen. 



R. pubescens n. sp. Fod 0.04 lang, nedtil 0.025, i toppen 0.015 

 m. tyk, hat 0.07 m. bred. Fod snehvid, fast, jevn eller utydelig stribet, 

 opad smalnende. Hat fladt hvælvet, med fast kjød, i midten sprukken 

 og afbleget gulagtig, ellers blåligrød (æblefarvet), mod kanten grålig 

 og tæt besat med fine fnokkede dun, randen jevn. Lamellerne 

 flø^defarved e, næsten frie, ved gründen smalt udrandede, 0.007 m, 

 brede, bagtil smalnende, fortil afrundede, bagtil ofte gaffeldelte, mod 

 randen lidt fortykkede. Hatkjødet hvidt, ved lamellernes gr und 0.008. 

 midt på 0.005, "^°^ randen knap 0.001 m. tykt. Hatskindet lader sig 

 kun stykkevis flå af. Udmærket ved hattens dunbeklædning, 

 som sees endog midt på skiven, men er tættest nærmere randen. Smag 

 mild. Ingen kortere lameller indblandede. Dagen efter var den gjennem- 

 skårne sops kjød askegråt, lamellerne fortil i randen sorte. Jeg fandt 

 den ved Kongsvold på Dovre i birkebeltet omtr. 950 m. o. h. blandt 

 Vaccinium vitis idæa og Cladonia rangiferina. 



R. sanguinea, (Bull.) Fr. Cooke 111. t. 1019. Hat 0.05 m. bred 

 eller mere, blodrød, randen jevn eller alleryderst næsten umærkelig 

 stribet, kjødet under huden, som let lader sig afløse, rjødt; 

 lamellerne hvide, tætsiddende, ofte gaffeldelte, kortere og 

 længere mellem hverandre; foden rød, smagen meget skarp. 

 Hatten i fuldt udviklet tilstand indtrykt og lamellerne nedløbende. 

 M. sj.: Skimmeland på Mosterø i hasselkrat, Høiland på Stordøen i 

 løvskov. 



R. rosacea, Fr. Cooke 111. t. 1020. I Østlandets laveste egne i 

 tørre skove, blandskov, fure- og granskov, ei alm., såsom mange steder 

 ved Christiania, især på de siluriske øer og halvøer, som Ostjøen, Nesøen, 

 Børøen, Kalvøen, Ulvøen, på Spirodden, mellem Spirbugten og Kong- 

 lungen, ved Hvalstad, i Sandviksåsen, på Bygdø, sjeldnere på grundfjeldet, 

 som mellem Ljan og Oppegård og i de høiere liggende trakter, som ved 

 Grøttum i Sørkedalen; As, Moss, Gjeløen ; Dahl i Ullensaker; i fureskov 

 ved Christianssand. 



